ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5684/21 Справа № 932/2743/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Карягіна Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 року                Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого – Куценко Т.Р., 
суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику апеляційну скаргу
                ОСОБА_1 ,

на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1  про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) з ОСОБА_2 , - 

ВСТАНОВИЛА: 

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 квітня 2021 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі судового наказу (а.с. 14). 
Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (а.с. 16-18).
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод усі судові процедури повинні бути справедливими.
Частиною 1 статті 160 ЦПК України встановлено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (ч. 2 ст. 160 ЦПК України).
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.
Згідно ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.
Постановляючи ухвалу про відмову у видачі судового гаказу, суд першої інстанції, посилаючись на положення п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, виходив з того, що заява про видачу судового наказу подана до суду з порушенням правил територіальної підсудності, враховуючи зареєстроване місце проживання боржника у м. Запоріжжя.
Проте, колегія суддів не може погодитись з висновком як з таким, що порушує норми процесуального права, що згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ч. 1 ст. 162 ЦПК України заяву про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.
За змістом ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.
Згідно із ч. 16 ст. 28 ЦПК України, позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.
Перевіряючи аргументи скарги, судом встановлено, що зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 (а.с. 4 зв.), що є територією Шевченківського (стара назва Бабушкінського) району, а тому територіально належить до юрисдикції Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська. 
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зазначених обставин та вимог процесуального закону не врахував та помилково прийшов до висновку про те, що заяву подано без дотримання правил територіальної підсудності та те, що справа не підсудна Бабушкінському районному суду м. Дніпропетровська. 
За таких обставин, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  — задовольнити.
Ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 квітня 2021 року — скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                        Т.Р. Куценко 

Судді:                                                                        Е.Л. Демченко

                                                                       М.О. Макаров