УХВАЛА

13 липня 2021 року 
м. Київ
справа № 520/13691/19
адміністративне провадження № К/9901/23551/21
Cуддя Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Гусак М.Б., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року  у справі №520/13691/19 за позовом Підприємства об`єднання громадян «Підприємство «Альфа» Харківської обласної спілки інвалідів Афганістану»  до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування вимоги та рішення,

УСТАНОВИВ:

23 червня 2021 року Головне управління ДПС у Київській області подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року  у справі №520/13691/19.

Касаційна скарга не відповідає вимогам закону.

Відповідно до пункту 4 частини другої   статті 330 КАС України   у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)   статтею 328 цього Кодексу   підстави (підстав).

Згідно з частиною четвертою   статті 328 КАС України   підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою   статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій   статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини 4   статті 328 КАС України  як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Скаржник, як на підставу відкриття касаційного провадження  посилається на пункт    3 частини четвертої   статті 328 КАС України, а саме - відсутній  висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. Разом з тим, він не зазначає, щодо якої норми права відсутній такий висновок та не обґрунтовує у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на його думку,   відповідна норма повинна застосовуватися.

Так, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої  статті 328 КАС України, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Касаційна скарга містить лише виклад обставин справи, цитати нормативних актів та незгоду з рішеннями судів попередніх інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права. Крім того, скаржником не зазначено, який, на його думку, правовий висновок повинен бути висловлений у цій справі та який, одночасно, відсутній у рішеннях Верховного Суду.

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо дослідження зібраних у справі доказів, встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Наведені скаржником обґрунтування підстави касаційного оскарження судових рішень не свідчать про виконання вимог частини четвертої   статті 328 КАС України.

Враховуючи те, що касаційна скарга не містить обов`язкових підстав касаційного оскарження, то відповідно до пункту 4 частини п`ятої   статті 332 КАС України   касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається заявнику.

Керуючись пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року  у справі №520/13691/19 - повернути.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.  

Суддя                                                                                          М. Б. Гусак