ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" вересня 2021 р.           Справа№ 910/4099/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Алданової  С.О.
суддів:            Демидової А.М. 
          Мартюк  А.І. 

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2021

у справі № 910/4099/21 (суддя: Удалова О.Г.)
за позовом Приватного підприємства «Транс Логістик»
до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»
про стягнення 156 552,32 грн,
без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Транс Логістик» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення 156 552,32 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язань щодо виплати страхового відшкодування у зв`язку із завданням застрахованому транспортному засобу шкоди, згідно договору добровільного страхування наземного транспорту № 078999/920/190001043 від 16.07.2019.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.05.2021 у справі № 910/4099/21 позов задоволено повністю.
Стягнуто з ПРАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ПП «Транс Логістик» суму страхового відшкодування в розмірі 156 552,32 грн, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 348,29 грн.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ПРАТ «Українська пожежно-страхова компанія» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з    апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2021 у справі № 910/4099/21 та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неправильно застосовано норми матеріального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки позивач порушив свій обов`язок щодо надання транспортного засобу відповідачу для огляду перед укладанням договору; факт проведення огляду відповідачем автомобіля не підтверджений жодними доказами; відсутні належні докази розміру суми страхового відшкодування, яке має бути сплачене позивачу, оскільки неможливо встановити які пошкодження він мав до укладення договору та які отримав в ДТП; позивач експлуатує автомобілі майже безперервно, після укладення договору відповідачем були виплачені страхові відшкодування у 227 страхових випадках, в середньому транспортні засоби позивача потрапляють в ДТП раз на два-три дні, тому на момент укладання договору спірний автомобіль міг мати пошкодження; протокол розбіжностей до договору свідчить про те, що позивач був обізнаний про обов`язок надати ТЗ для огляду саме при укладанні договору.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.06.2021, апеляційну скаргу у справі № 910/4099/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Сітайло Л.Г., Кропивна Л.В.
У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Сітайло Л.Г., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.06.2021, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Кропивна Л.В., Мартюк   А.І. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2021 справу за апеляційною скаргою ПРАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2021 прийнято до провадження визначеним складом суду; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПРАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2021 у справі № 910/4099/21; призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи; запропоновано учасникам справи подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання та повідомлено строки на їх подання.
Згідно долучених до матеріалів справи повідомлень про вручення поштових відправлень рекомендовану кореспонденцію суду отримано позивачем 07.07.2021, а відповідачем - 01.07.2021.
Отже в силу приписів п. 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України учасники справи належним чином повідомлені про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2021 у справі № 910/4099/21 в апеляційному порядку. 
В межах встановлених судом процесуальних строків від позивача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2021 у справі № 910/4099/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Заперечуючи проти доводів апелянта, позивач зазначає, що оскаржуване рішення прийнято місцевим господарським судом на підставі повного, всебічного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи з дотриманням судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Так, позивач вказує на те, що у Правилах страхування, на які посилається відповідач, встановлено, що огляд ТЗ передує укладенню договору страхування, поновленню чи зміні договору. Акт огляду повинен складатися саме страховиком (відповідачем) до укладення відповідного правочину. Відповідач не надав доказів ініціювання до або після укладення договору процедури огляду спірного ТЗ, а також доказів відмови чи ігнорування такої вимоги позивачем. Позивач зазначає, що оцінка страхових ризиків ТЗ, як об`єкту майбутнього договору страхування, здійснюється саме під час складання акту огляду ТЗ на момент укладання договору, тому підписавши договір та додаток №64 до нього, відповідач здійснив всі заходи для встановлення технічного стану спірного автомобіля. Акт огляду, за доводами позивача, не є документом, який страхувальник (позивач) мав подати для виплати страхового відшкодування, він складається самим страховиком та не може бути в розпорядженні позивача. Також позивач звертає увагу на те, що страхова компанія самостійного підготувала додаток № 64 до договору, в якому визначила страхову суму для транспортного засобу «МАN TGM 18.250», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснила дії з укладення (підписання) договору та протягом року отримувала від позивача страхові платежі на його виконання, тим самим, підтвердивши його виконання. У зв`язку з цим, позивач зазначає, що правова позиція відповідача з відмови у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з відсутністю акта огляду автомобіля, є способом уникнення від виконання взятих на себе зобов`язань за договором добровільного страхування наземного транспорту.  
У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Кропивної Л.В., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.09.2021, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Мартюк А.І., Демидова А.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.09.2021 справу № 910/4099/21 за апеляційною скаргою ПРАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2021 прийнято до провадження визначеним складом суду.
За змістом ч. 3 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.
Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Оскільки учасниками справи письмово викладено свою позицію з даного спору, клопотань про розгляд апеляційної скарги з повідомленням (викликом) сторін не заявлялось, а необхідності призначення справи до розгляду у відкритому судовому засіданні судом не встановлено, ця постанова Північного апеляційного господарського суду прийнята за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. 
Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.
Як вірно встановлено місцевим господарським судом та сторонами не заперечується, що 16.07.2019 між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (страховик за договором, відповідач у справі) та ПП «Транс Логістик» (страхувальник за договором, позивач у справі) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 078999/920/190001043 (далі - договір) (підписаний з протоколом розбіжностей до нього), предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням, визначеним у ч. 1 договору наземним транспортним засобом та стаціонарно встановленим на ньому додатковим обладнанням.
Сторони у розділі 8 договору погодили, що останній укладається на строк, визначений у частині І договору: 18.07.2019 - 17.07.2020. Період страхування - частина строку, протягом якого діє договір. Договір набирає чинності з моменту, вказаного як початок строку дії договору, але не раніше 00 год. 00хв. дня наступного за днем надходження страхового платежу (першого платежу) в повному розмірі на поточний рахунок або в касу страховика чи його представника або через інші платіжні системи, дозволені законодавством України і які запроваджені у страховика, якщо інше не погоджено письмово сторонами.
Відповідно до ч.1 договору застрахованими є транспортні засоби, зазначені у додатку до цього договору.
Одним із страхових випадків, передбачених договором вважається пошкодження ТЗ у ДТП - події, яка сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди, чи завдані матеріальні збитки.
Виключення із страхових випадків і обмеження страхування сторони передбачили у розділі 6 договору з урахуванням протоколу розбіжностей, який є додатком № 2 до договору. Зокрема, страховик не відшкодовує витрати на усунення пошкоджень ТЗ, які мали місце в момент укладення цього договору та були зазначені в Акті огляду, а також тих пошкоджень, за якими було виплачене страхове відшкодування або відмовлено у виплаті, та на дату настання страхового випадку такі пошкодження не були усунені і факт усунення пошкоджень не був зафіксований в Акті огляду ТЗ (п. 6.3.1 договору).
Права та обов`язки сторін визначено розділом 11 договору (з урахуванням протоколу розбіжностей): права страхувальника визначені у підпунктах п. 11.1, його обов`язки - у підпунктах п. 11.2; права страховика визначені у підпунктах п. 11.3, обов`язки страховика - у підпунктах п. 11.4.
Страхувальник зобов`язаний при укладенні цього договору надати достовірну інформацію страховику про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-яку зміну умов експлуатації, зберігання і т.ін., що може вплинути на ступінь страхового ризику щодо ТЗ, не пізніше 3 робочих днів після виникнення таких фактів (11.2.1 договору).
Згідно п. п. 11.1.1, 11.1.7 договору страхувальник має право отримати страхове відшкодування при настанні страхового випадку в порядку та на умовах, передбачених договором; оскаржити в порядку, передбаченому чинним законодавством України, відмову страховика у виплаті страхового відшкодування (страхової виплати) або розмір виплаченого страхового відшкодування (страхової виплати).
За змістом розділу 11.4 договору страховик зобов`язаний: протягом 2-х робочих днів, після отримання письмової заяви про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасної виплати страхового відшкодування (п. 11.4.2); після отримання письмового повідомлення про настання страхового випадку, а в разі ДТП, ще й довідки з ДАІ (або відповідної служби) про реєстрацію ДТП, зробити запит до компетентних органів щодо причин та обставин настання страхового випадку (п. 11.4.4); протягом 5 робочих днів з дня отримання письмового повідомлення про настання страхового випадку здійснити огляд пошкодженого ТЗ та/або вжити заходів для проведення незалежної експертизи (п. 11.4.6); прийняти рішення про виплату (скласти страховий акт) страхового відшкодування, або прийняти рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування в термін не пізніше 5 робочих днів від дати отримання страховиком всіх необхідних документів, зазначених у розділі 13 частини ІІ цього договору, що підтверджують факт настання страхового випадку та розмір збитків (п. 11.4.9); у разі відмови у виплаті страхового відшкодування - протягом 10 робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити про це страхувальника та вигодонабувача з обґрунтуванням причин відмови (п. 11.4.10); здійснити виплату страхового відшкодування (страхової виплати) протягом 14 робочих днів від дати прийняття рішення про виплату страхового відшкодування (страхової виплати). Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочки, від суми страхового відшкодування за кожний день прострочки (п. 11.4.11).
В розділі 11.3 сторонами узгоджено, що страховик має право при укладенні цього договору страхування отримати від страхувальника інформацію, необхідну для оцінки ступеню страхового ризику (п. 11.3.1); перевіряти надану страхувальником інформацію і документи стосовно ТЗ, умов його експлуатації та зберігання, факт і обставини настання страхового випадку, розмір завданих збитків, та виконання страхувальником та/або довіреними особами зобов`язань за договором (п. 11.3.2); відмовити у виплаті страхового відшкодування у випадках, зазначених у розділі 16 цього договору та Правилах страхування (п. 11.3.7).
За змістом пп. 16.1.11 п. 16.1 договору (в редакції протоколу розбіжностей,) підставами для відмови у виплаті страхового відшкодування, в тому числі, є відсутність акту огляду, завіреного підписом та печаткою представника страховика, що засвідчує факт проведення огляду та фотографування ТЗ.
Відповідно до п. 7.3 частини ІІ договору (в редакції протоколу розбіжностей до нього) лімітом відшкодування по КАСКО та/або ДО за кожним ТЗ є страхова сума за кожним ТЗ, зазначена у додатку до договору страхування. Страхова сума є агрегатним лімітом відшкодування страховика по всіх страхових випадках, що відбулись під час дії договору. Договір вважається виконаним і припиняє свою дію з моменту виплати сумарного страхового відшкодування в розмірі, еквівалентному розміру страхової суми за мінусом франшизи по всіх страхових випадках, що сталися за договором. Договір діє до кінця обумовленого в частині І терміну в межах різниці між страховою сумою і розміром виплачених страхових відшкодувань, тобто страхова сума зменшується на розмір виплачених відшкодувань. Страхова сума може бути відновлена до початкового розміру шляхом внесення відповідних змін до договору та сплати додаткового страхового платежу.
Згідно додатку №64 від 04.06.2020 до договору застрахованим є, в тому числі, транспортний засіб - MAN TGM 18.240, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2017 року випуску, страхова сума 1 800 000,00 грн, страховий тариф - 1,65%, річний страховий платіж для зазначеного транспортного засобу - 29  700,00 грн, період дії договору: 15.06.2020 по 14.06.2021.
Матеріалами справи підтверджується, що 08.12.2020 на 522 км автодороги Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «МАН ТGM 18250», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції, чим порушив вимоги п.п. 12.1., 13.1. ПДР, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ-2103, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, що спричинило пошкодження обох транспортних засобів.
Постановою Христинівського районного суду Черкаської області від 28.12.2020 у справі № 706/1398/20 водія ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
10.12.2020 представник    позивача звернувся до відповідача із заявою-повідомленням №183, якою повідомив про настання ДТП.
14.12.2020 офіційним сервіс-партнером MAN в Україні виставлено рахунок №KYV_AVGOK-0010051 на суму 156  552,32 грн на ремонт застрахованого транспортного засобу «МАН ТGM 18250», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Звертаючись з даним позовом до суду позивач зазначив, що відповідач не надав жодних зауважень щодо визначеної в рахунку вартості ремонту автомобіля «МАН ТGM 18250», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не склав страхового акта та не сплатив страхового відшкодування у вищенаведеній сумі.
Наведене стало підставою для пред`явлення позову у даній справі про стягнення з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» страхового відшкодування у розмірі вартості відновлювального ремонту ТЗ.
Разом з цим, заперечуючи проти задоволення позову, відповідач зазначав, що    ним прийнято рішення про відмову у виплаті    позивачу страхового відшкодування на підставі пп. 16.1.11 п. 16.1 договору в зв`язку із відсутністю акта огляду транспортного засобу «МАН ТGM 18250», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.  Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.
Права та обов`язки між сторонами у даній справі виникли на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту №078999/920/190001043 від 16.07.2019 року, який за своєю правовою природою є договором страхування.
Так, відповідно до ст. 979 ЦК України, яка кореспондує з положеннями ст. 16 Закону України "Про страхування", за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, у тому числі, з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).
Добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього   Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства (ст. 6 Закону України "Про страхування").
Згідно ч. ч. 1-3   ст. 25 Закону України "Про страхування"   здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Аварійні комісари - особи, які займаються визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків, кваліфікаційні вимоги до яких встановлюються актами чинного законодавства України. Страховик та страхувальник мають право залучити за свій рахунок аварійного комісара до розслідування обставин страхового випадку.
Частиною 1 ст. 988 ЦК України передбачено, що, зокрема, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
Відповідно до ст. 20 Закону України "Про страхування"   страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику; при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.
За змістом ч. 1 ст. 26 Закону України "Про страхування" підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є:
1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України;
2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного кримінального правопорушення, що призвів до страхового випадку;
3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку;
4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні;
5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;
6) інші випадки, передбачені законом.
Частиною другою названої норми Закону встановлено, що умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 26 Закону України "Про страхування" рішення про відмову у страховій виплаті приймається страховиком у строк не більший передбаченого правилами страхування та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Відмову страховика у страховій виплаті може бути оскаржено страхувальником у судовому порядку.
Положення ст. 26 Закону України "Про страхування" кореспондуються з принципом свободи договору, закріпленого нормами цивільного законодавства, зокрема, в ст. 6 ЦК України. В ч. 1 ст. 627 ЦК України унормовано, що відповідно до   ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За приписами ч. 3 ст. 16 Закону України "Про страхування" договори страхування укладаються відповідно до правил страхування.
Правила страхування розробляються страховиком для кожного виду страхування окремо і підлягають реєстрації в Уповноваженому органі при видачі ліцензії на право здійснення відповідного виду страхування (ч. 1 ст. 17 Закону України "Про страхування").
З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" були розроблені та зареєстровані в установленому законом порядку Правила добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного), розміщені на офіційному сайті відповідача за посиланням: https://upsk.com.ua/dbs.8.files/upload/file/214_final.pdf.
У пункті 1.1 частини ІІ договору зазначено, що цей договір укладено відповідно до чинного законодавства України на умовах "Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного)", затверджених Головою правління АТ "УПСК" 31.03.2009 та зареєстрованих Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України 07.05.2009 за реєстраційним № 0690302 (далі - Правила страхування).
Положеннями п. 11.2.1 частини ІІ договору на страхувальника покладений обов`язок при укладенні цього договору надати достовірну інформацію страховику про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-яку зміну умов експлуатації, зберігання тощо, що може вплинути на ступінь страхового ризику щодо ТЗ, не пізніше 3 робочих днів після виникнення таких факторів.
Відповідно до п. 8.3 Правил страхування при страхуванні ТЗ, перед укладанням, оновленням чи зміною умов Договору страхування страхувальник зобов`язаний надати страховику ТЗ та додаткове обладнання для огляду.
Згідно з п. 9.2.18 Правил страхування страхувальник зобов`язаний надати транспортний засіб для огляду, проведення розслідування або експертного дослідження страховику під час укладання договору страхування, після настання страхового випадку, під час або після закінчення відновлювального ремонту, та в інших випадках на вимогу страховика протягом дії договору страхування.
Поряд з наведеним за умовами договору страховику надано право відмовити у виплаті страхового відшкодування у випадках, зазначених в розділі 16 цього договору та Правилах страхування (п. 11.3.7 частини ІІ договору).
Пунктом 16.1.11 частини ІІ договору (в редакції протоколу розбіжностей до нього) передбачено, що підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є відсутність Акту огляду, завіреного підписом та печаткою представника страховика, що засвідчує факт проведення огляду та фотографування ТЗ.
Обґрунтовуючи необхідність складення Акту огляду транспортного засобу на момент укладення договору страхування, відповідач свої доводи фактично зводить до того, що обов`язок надання транспортного засобу для огляду прямо передбачений Правилами страхування та мав бути реалізований при страхуванні транспортного засобу, перед укладенням договору, відсутність Акту огляду в силу п. 16.1.11 договору є наслідком відмови у виплаті страхового відшкодування, про що був обізнаний позивач при укладенні договору, у т.ч. з протоколом розбіжностей.
Однак, вищенаведені аргументи відповідача оцінюються судом апеляційної інстанції критично, оскільки положення п. 16.1.11 договору не містить чіткого посилання на те, що він стосується саме Акта огляду, що складається до укладення договору, з огляду на визначений цим правочином та Правилами страхування порядок щодо обов`язкового огляду та складання відповідного Акта огляду ТЗ після завдання відповідного матеріального збитку. 
У зв`язку з цим колегія суддів приходить до висновку, що оскільки сам по собі факт ненадання страхувальником на огляд ТЗ виключає можливість страховика встановити відповідні пошкодження, що вже існують на час укладення договору та які не відносяться до страхового випадку, що може настати в майбутньому, то ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" вправі було відмовити в укладенні договору добровільного страхування такого неоглянутого транспортного засобу.  
Разом з цим матеріалами справи підтверджується, що 04.06.2020 між сторонами було підписано додаток № 64 до договору, в якому страховиком самостійно було визначено страхову суму для транспортного засобу «МАН ТGM 18250», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також визначено строк дії договору страхування щодо такого авто. На виконання умов вказаного правочину, що сторонами не заперечується, відповідачем отримувались відповідні страхові платежі. 
Відповідачем не надано суду доказів ініціювання до або після укладення договору процедури огляду автомобіля «МАН ТGM 18250», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зокрема, направлення листа-вимоги позивачу про надання транспортного засобу на огляд, а також доказів відмови або ігнорування такої вимоги позивачем.
Отже, як підставно зауважено місцевим господарським судом, попри твердження відповідача про невиконання позивачем обов`язку надати автомобіль «МАН ТGM 18250», реєстраційний номер НОМЕР_1 , для огляду та складення відповідного акту під час укладення договору страхування, відповідач все ж визначив страхову суму для вказаного автомобіля та застрахував вказаний ТЗ. Тобто вчинив відповідні конклюдентні дії щодо прийняття до виконання зобов`язань зі страхування рухомого майна в непошкодженому стані, а тому посилання апелянта на неможливість визначення розміру завданого збитку у зв`язку з відсутністю акта визнаються судом апеляційної інстанції неприйнятними.
Більше того, як стверджує сам відповідач у своїх заявах по суті спору, ним було здійснено виплату страхового відшкодування за цим договором з 227 страхових випадків за іншими ТЗ. При цьому, доказів того, що перед страхуванням відповідних авто вони оглянуті страховиком, матеріали справи не містять.
В контексті наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що встановлені вище обставини дають підстави для висновку про необхідність застосування при розгляді даної справи доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).
Доктрина venire contra factum proprium базується на принципі добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.
Згаданий принцип римського права "venire contra factum proprium" є вираженням "equitable estoppel" - однієї з найважливіших доктрин загального права. В системі загального права ця доктрина ґрунтується на "principles of fraud" та є спрямованою на недопущення ситуації, в якій одна сторона може займати іншу позицію в судовому розгляді справи, що відрізняється від її більш ранньої поведінки або заяв, якщо це ставить протилежну сторону у невигідне становище.
Однією з основоположних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України). Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою до інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Принцип справедливості, добросовісності і розумності є проявом категорій справедливості, добросовісності і розумності як суті права загалом. Принцип добросовісності є одним із засобів утримання сторін від зловживання своїми правами. Основне призначення цього принципу вбачається в наданні суддям більше можливостей з`ясовувати в повному обсязі фактичні обставини справи і, насамкінець, встановити об`єктивну істину. Загалом зміст цього принципу (справедливості, добросовісності і розумності) полягає в тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту та нормам закону.
Згідно ст. 13 ЦК України, визначивши межі здійснення цивільних прав, закон встановлює, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині; не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність аргументації апеляційної скарги в частині правомірності відмови відповідача у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з відсутністю в матеріалах страхової справи складеного при укладені правочину Акта огляду ТЗ, відповідальність за зберігання та обов`язок зі складання якого покладено на страховика (відповідача). Наведене не може бути покладено в основу рішення про відмову в задоволенні позову.
Отже вірним є висновок місцевого господарського суду про відсутність у відповідача правових підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування в заявленій позивачем сумі.
За приписами ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.
Як  вже згадувалось вище, на підтвердження розміру збитків завданих внаслідок ДТП автомобілю «МАН ТGM 18250», реєстраційний номер НОМЕР_1 , позивачем долучено до позовної заяви рахунок-фактуру №KYV_AVGOK-0010051 на суму 156  552,32 грн, що був виставлений офіційним сервіс-партнером MAN в Україні.
В свою чергу, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження факту необґрунтованості заявленого позивачем до стягнення розміру страхового відшкодування (в тому числі, не надано свого контррозрахунку суми страхового відшкодування), як й не реалізовано свого права на доведення обставин не здійснення СТО ремонту автомобіля, хоча відповідно до п. 11.4.6 частини ІІ договору саме на страховика покладений обов`язок протягом 5 робочих днів з дня отримання письмового повідомлення про настання страхового випадку здійснити огляд пошкодженого ТЗ та/або вжити заходів для проведення незалежної експертизи.
Отже, відсутність доказів проведення відповідачем огляду автомобіля №KYV_AVGOK-0010051 на суму 156  552,32 грн, після його пошкодження у ДТП 08.12.2020, не може бути підставою для невиконання обов`язку виплатити страхове відшкодування ПП «Транс Логістик» як власнику цього застрахованого транспортного засобу.
Таким чином, судова колегія вважає, що місцевий господарський суд, надаючи правову кваліфікацію доказам, які подані сторонами з урахуванням фактичних обставин справи та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, дійшов правильного висновку про обґрунтованість заявлених вимог щодо стягнення з відповідача 156  552,32 грн страхового відшкодування.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом неправильно застосовано норми матеріального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2021 у справі №  910/4099/21 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.  
Апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2021 підлягає залишенню без задоволення. 
Судовий збір, сплачений стороною у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, в порядку ст. 129 ГПК України, покладається на апелянта (відповідача у даній справі).
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, п.  1 ч.  1 ст. 275, ст. ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний   апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2021 у справі №910/4099/21 залишити без задоволення. 
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2021 у справі №910/4099/21 залишити без змін.
3. Судовий збір, сплачений стороною у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія». 
4. Справу №910/4099/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені в ч. 3 ст. 287 ГПК України.  

Головуючий суддя                                                            С.О. Алданова 

Судді                                                                                А.М. Демидова

                                                                                А.І. Мартюк