ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/1363/21                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: А.М. Бабич

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  14 липня 2021 року                                                                                            м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
Судді-доповідача                    Кузьмишиної О.М.,
суддів:                                                 Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.,  
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ: 

ОСОБА_1 звернулася до Черкаського окружного адмністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області з вимогами про визнання протиправними дій щодо відмови видати довідки про складові заробітної плати, які подаються для призначення пенсії державного службовця; зобов`язання відповідача видати позивачу довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), затверджених  постановою від 17.01.2017 №1-3 Правління Пенсійного фонду України.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з метою подачі заяви на переведення позивача з пенсії з інвалідності на пенсію державного службовця по інвалідності вона звернулася до відповідача щодо видачі необхідних довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, проте відповідач всупереч вимог закону таких дій не вчинив, посилаючись на не досягнення позивачем відповідного віку для призначення такого виду пенсії.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року позов задоволено, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови ОСОБА_1 видати довідки про складові заробітної плати, які подаються для призначення пенсії державного службовця; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області видати ОСОБА_1 довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), затверджених  постановою від 17.01.2017 №1-3 Правління Пенсійного фонду України.
Не погодившись з таким судовим рішенням, ГУ ПФУ в Черкаській області подано апеляційну скаргу, у якій відповідач стверджує, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Апелянт наполягає, що оскільки позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , то відповідно до статті 26 Закону №1058-ІV право на призначення пенсії у неї виникає після досягнення 60 років, тобто у 2026 році, при цьому довідки, про які просить позивач, видаються лише особам, які мають право на призначення пенсії згідно пункту 3 Порядку №622.
Отже, оскільки позивач не досягла пенсійного віку, законодавчі пілдстави для видачі довідки про заробітку плату для призначення пенсії державного службовця відсутні. 
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ПФУ в Черкаській області, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 30 червня 2021 року, та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження з 30 червня 2021 року. 
ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу не подавала, що не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами, в порядку письмового провадження. 
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильності застосування норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач згідно паспортних даних народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до довідки Обласної МСЕК №2 є інвалідом ІІ групи.
Даними трудових книжок позивача підтверджується трудова діяльність в період з 02.01.2002 до 09.02.2021 на посадах державної служби.
Позивач 25.01.2021 звернулася письмовою заявою до відповідача, в якій просила видати довідки:
про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років);
про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед звернення за пенсією) для призначення пенсії відповідно до Закону України  Про державну службу  станом на 01.02.2021.
Листом від 12.02.2021 №2300-0502-8/9308 відповідач повідомив про відсутність підстав для видачі довідок, оскільки позивач не досягла пенсійного віку для призначення такої пенсії.
Позивач 19.02.2021 повторно звернулася заявою до відповідача щодо видачі вказаних вище довідок для призначення пенсії державного службовця.
Проте, відповідач супровідним листом від 11.03.2021 №2300-0502-8/15891 надав позивачу довідку про заробітну плату за період роботи з 10.09.2010 до 30.03.2017 та з 31.03.2017 до 09.02.2021 на підставі особових рахунків про нараховану та сплачену заробітну плату за 2010-2021 роки.
Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернулася до суду з адміністпртаивним позовом, розглянувши який судом першої інстанції ухвалено рішення від 30 квітня 2021 року.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції від 30 квітня 2021 року, колегія суддів враховує таке.
Відповідно до частини другої  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Частиною другою  статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України  передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією  та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до вимог частини першої  статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України  доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з частинами першою та другою  статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України  належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Вимогами  статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України  передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з частиною першою  статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2  статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до  статті 46 Конституції України  громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає  Закон України від 10 грудня 2015 року №889-VIII  Про державну службу  (далі  ЗУ №889-VIII), який набрав чинності 01.05.2016 та відповідно до Прикінцевих положень, якого передбачено право на пенсійне забезпечення окремих категорій осіб відповідно до  статті 37 Закону України №3723-XII "Про державну службу"  (далі  ЗУ №3723-XII).
Пунктом 12  Прикінцевих та перехідних положень ЗУ №889-VIII  передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України  Про державну службу  та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України  Про державну службу  у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 №622  затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі  Порядок №622).
Пунктом 2 Порядку №622 передбачено, що згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI  Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII "Про державну службу  на призначення пенсії відповідно до  статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 №3723-XII  Про державну службу  мають право особи, які на день набрання чинності  Законом України від 10 грудня 2015 року №889-VIII "Про державну службу", зокрема, мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.
Згідно з п.4 Порядку №622  пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);
розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;
у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць;
матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.
На виконання вимог Порядку №622  наказом Міністерства соціальної політики України від 10.05.2017 №750, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16.06.2017 за №766/30634, затверджено Порядок видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсій окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів, у яких особи працювали, а також перейменування (відсутності) їхніх посад №750 (далі  Порядок №750).
Відповідно до пункту 7 Порядку №750 довідка для призначення пенсії видається державним органом, в якому працювала особа, відповідно до пунктів 4, 5 Порядку №622.
Відповідно до  статті 37 Закону №3723-XII  на одержання пенсії державних службовців  мають право  чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого  статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"  (1058-15), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої  статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"  (№1058-15 ),  у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.  Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
З 1 жовтня 2017 року пенсії, призначені після набрання чинності  Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи"  (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1  статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") відповідно до цієї статті у період роботи на посадах державної служби, визначених  Законом України від 10 грудня 2015 року №889-VIII "Про державну службу", а також на посадах та на умовах, передбачених  законами України "Про прокуратуру", «Про судоустрій і статус суддів", виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до  Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього  Закону  поновлюється.
Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
Визначення заробітної плати для обчислення пенсій державним службовцям здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Пенсія по інвалідності  у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до  Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"  ,  особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років,  а також особам з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього  Закону  призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.
Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі.
Згідно з частинрою першою  статті 26 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"  (далі -  Закон №1058-IV)  особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Виходячи з наведеного, а також того, що позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними її паспорта, на дату звернення до відповідача (25.01.2021) її вік становив 54 роки. Водночас, позивач є інвалідом ІІ групи, що підтверджується відповідною довідкою, інвалідність встановлена 28.02.2004. 
На дату звернення із заявою до відповідача позивач перебувала на посаді державної служби та має стаж державного службовця 15 років 9 місяців, що підтверджується даними її трудових книжок. 
Отже, за переліченими ознаками позивач відповідає вимогам, необхідним для осіб для отримання пенсії державного службовця з числа інвалідів, які мають право на отримання пенсії відповідного виду.
Протилежні доводи відповідача не грунтуються на вимогах чинного законодавства та не доведені колегії суддів. 
Згідно з пунктом 2 Порядку №750 довідка про заробітну плату для призначення пенсії відповідно до  статті 37 ЗУ №3723-XII  видається особам, які мають право на призначення пенсії згідно з пунктом 3 Порядку №622.
Відповідно до  пункту 3 Порядку №622  право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України  «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»,  з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку,  якщо до набрання чинності  Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII  «Про державну службу»  не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають, зокрема жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України  Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Пункт 2 Порядку №622 визначає, що згідно з пунктами 10 і 12 розділу  XI  Прикінцеві та перехідні положення  Закону України від 10 грудня 2015 р. №889-VIII  «Про державну службу»  на призначення пенсії відповідно до  статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII  «Про державну службу» мають право особи, які на день набрання чинності  Законом України від 10 грудня 2015 р. №889-VIII  «Про державну службу» займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених  статтею 25 Закону  та актами Кабінету Міністрів України.
Форми довідок про заробітну плату  для призначення  згідно з пунктами 10 і 12 розділу  XI  Прикінцеві та перехідні положення  Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII  «Про державну службу»  пенсії  відповідно до  статті 37  Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII  «Про державну службу», затверджені  Постановою від 17.01.2017 № 1-3 Правління пенсійного фонду України.
Такими довідками є:
про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років);
про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією).
Ані Порядок №750, ані Постанова №3-1 не містять переліку підстав для відмови у видачі вказаних вище довідок.
За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з  абзацом третім  частини першої  статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до  пунктів  7,  8,  9  і  14  статті 11 цього Закону  та періоди страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.
Таким чином суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач, відмовляючи позивачу листом у видачі довідок, порушив вкаані вище вимоги нормативно-правових актів.  
Виходячи з викладеного судом першої інстанції належно обгрунтовано висновки щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог позивача. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, судом першої інстанції при розгляді справи вірно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.
Відповідно до  статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                  
Оскільки суд залишає рішення суду першої інстанції без змін, підстави для перерозподілу судових витрат відсутні.              
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року у справі №580/1363/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                  О.М. Кузьмишина

Судді:                                                                                 Л.О. Костюк

                                                                                          О.Є. Пилипенко