Постанова
Іменем України
 
11 серпня 2021 року 
м. Київ
 
справа № 309/3838/17
провадження № 61-973св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Крата В. І.,
суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивачі:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , 
відповідачі:відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, державне підприємство «Сетам», ОСОБА_6 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Полстар», виконавчий комітет Хустської міської ради, ОСОБА_7 , 
третя особа - приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Гелеван Сергій Іванович,
позивач за об`єднаним позовом - Товариство з обмеженою відповідальністю «Полстар»,
відповідачі за об`єднаним позовом: відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, ОСОБА_6 , 
треті особи за об`єднаним позовом:приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Гелеван Сергій Іванович, публічне акціонерне товариство «Піреус банк МКБ», державне підприємство «Сетам»,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційні скарги ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , яка підписана представником ОСОБА_10 , на постанову Закарпатського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року у складі колегії суддів: Джуги С. Д., Фазикош Г. В., Бисаги Т. Ю.,
ВСТАНОВИВ:
Історія справи 
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулися з позовом до відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, державного підприємства «Сетам», ОСОБА_6 , ПАТ «Піреус Банк МКБ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Полстар» (далі - ТОВ «Полстар»), третя особа - приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Гелеван С. І., про визнання недійсними результатів прилюдних торгів з реалізації частини гуртожитку в розмірі 954/1000 по АДРЕСА_1 . та свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 08 листопада 2017 року.
У січні 2018 року ТОВ «Полстар» звернулося з позовом до відділу примусового виконання рішень управління ДВС  Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, ОСОБА_6 , треті особи: приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Гелеван С. І., ПАТ «Піреус банк МКБ», ДП «Сетам» про визнання недійсними результатів прилюдних торгів з реалізації частини гуртожитку в розмірі 954/1000 по АДРЕСА_1 , визнання недійсними та скасування протоколу про проведення електронних торгів, акту про реалізацію даного майна, та свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 08 листопада 2017 року, видане ОСОБА_6 на дане майно.
Ухвалою Хустського районного суду від 21 травня 2019 року об`єднано в одне провадження справу № 309/3838/17 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 зі справою № 309/25/18 за позовом ТОВ «Полстар».
Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 21 липня 2020 року за клопотанням представника ТзОВ «Полстар» Іляшкович Н. В. залучено до участі в справі в якості співвідповідачів виконавчий комітет Хустської міської ради та ОСОБА_7 
28 липня 2020 року ТОВ «Полстар» подало заяву про забезпечення позову, 
Заява мотивована тим, що разом із позовною заявою ТОВ «Полстар», яка надійшла до суду 09 січня 2018 року ними подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно: 954/1000 частини будівлі гуртожитку № НОМЕР_1. літ. А. загальною площею 2389,5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Однак у даній справі № 309/25/18 вказана заява не була розглянута по суті. Ухвалою Хустського районного суду від 14 грудня 2017 року у справі № 309/3838/17 накладений арешт на гуртожиток № НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 та заборонено здійснювати виконання будь-яких видів будівельних робіт у будівлі гуртожитку № НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 та накладено заборону на відчуження будівлі гуртожитку №НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 . Згідно ухвали Хустського районного суду Закарпатської області від 25 липня 2018 року вжиті заходи забезпечення позову у цій справі були скасовані, однак, постановою Закарпатського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року ухвалу про скасування заходів забезпечення позову було скасовано та у заяві сторони про скасування заходів забезпечення позову було відмовлено. Таким чином, станом на сьогодні діють заходи забезпечення позову, вжиті Хустським районним судом Закарпатської області у справі № 309/3838/17 відповідно до ухвали від 14 грудня 2017 року. Разом з тим, за період оскарження заходів забезпечення позову, а саме 24 січня 2018 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру права власності на нерухоме майно внесено відомості про реєстрацію права власності на об`єкт житлової нерухомості загальною площею 2389,5 кв. м. по АДРЕСА_3 , власник ОСОБА_7 , на підставі договору купівлі - продажу, серія № 37 від 24 січня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мартиненко В. О. У відповідь па запит, виконавчим комітетом Хустської міської ради надано копію рішення виконавчого комітету Хустської міської ради № 10 від 12 січня 2018 року «Про присвоєння поштової адреси» відповідно до якого, житловій будівлі, площею 2389,5 кв. м. власник ОСОБА_6 , відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08 листопада 2017 року № 5775, договору купівлі-продажу від 11 листопада 2017 року № 5774 присвоєно поштову адресу « АДРЕСА_3 ». Співставивши отримані документи виявилося, що по суті, ОСОБА_7 придбав об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 2389,5 кв. м. по АДРЕСА_3 від ОСОБА_6 , тобто 954/100 гуртожитку № НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 , тільки із зміненою адресою. У зв`язку із цим, 08 жовтня 2018 року позивачем до Хустського районного суду подано заяву про збільшення розміру позовних вимог. Окрім того, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру права власності на нерухоме майно станом на 26 вересня 2019 року за адресою по АДРЕСА_3 зареєстровано право власності на багатоквартирний будинок з мансардою, загальною площею 3331,2 кв. м. на 56 квартир. Об`єкт перебуває в процесі поділу. Спірне майно, по АДРЕСА_3 продовжує відчужуватися у вигляді окремих квартир.
Враховуючи викладене, просили:
накласти арешт на будівлю, багатоповерховий будинок з мансардою, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 3331,2 кв. м. по АДРЕСА_3 ;
накласти заборону на відчуження квартир у багатоповерховому будинку з мансардою об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 3331,2 кв. м. по АДРЕСА_3 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 04 серпня 2020 року у задоволенні заяви про забезпечення позову ТОВ «Полстар» відмовлено.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що представником позивача належним чином не обґрунтовано доцільність забезпечення позову та не надано відповідних доказів такої необхідності, зокрема, що існує реальна загроза реалізації нерухомого майна та невиконання чи утруднення виконання рішення суду, які б, в свою чергу, свідчили про обґрунтованість поданої заяви про забезпечення позову.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року апеляційну скаргу ТОВ «Полстар» задоволено частково.
Ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 04 серпня 2020 року скасовано.
Заяву ТОВ «Полстар» про забезпечення позову задоволено частково.
Накладено заборону на відчуження багатоповерхового будинку з мансардою, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 3331,2 кв. м. по АДРЕСА_3 та квартир у ньому.
В решті - відмовлено.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що існує ймовірність відчуження спірної будівлі та квартир у даній будівлі, та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Забезпечення позову у вигляді накладення заборони на відчуження багатоповерхового будинку з мансардою об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 3331,2 кв. м. по АДРЕСА_3 та квартир у ньому є співмірним із заявленими позивачами позовними вимогами, а заборона вчиняти певні дії стосуються предмета (об`єкта) щодо якого наявний спір. Невжиття заходів у вигляді накладення заборони на відчуження даного об`єкту житлової нерухомості, може істотно утруднити чи унеможливити взагалі виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів за захистом яких вони звернулися до суду.
Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову у вигляді накладення арешту на будівлю, багатоповерховий будинок з мансардою, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 3331,2 кв. м. по АДРЕСА_3 , суд апеляційної інстанції виходив з того, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру права власності на нерухоме майно станом на 26 вересня 2019 року за адресою по АДРЕСА_3 зареєстровано право власності на багатоквартирний будинок з мансардою, загальною площею 3331,2 кв. м. на 56 квартир і власниками даних квартир є громадяни, які не є учасниками даної справи.
Короткий зміст вимог касаційних скарг 
У січні 2021 року ОСОБА_6 подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Закарпатського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року про часткове задоволення заяви ТОВ «Полстар» про забезпечення позову та залишити в силі ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 04 серпня 2020 року.
Касаційна скарга  ОСОБА_6 обґрунтована тим, що постанова суду порушує право власності осіб, які не є учасниками справи, обмежує їх права. Висновок суду апеляційної інстанції не ґрунтується на належних доказах і зроблений безпідставно.
Судом апеляційної інстанції задоволено зовсім інші вимоги про забезпечення позову, ніж було викладено у заяві ТОВ «Полстар» про забезпечення позову, що не передбачено нормами статті 153 ЦПК України, оскільки суд не вправі змінювати об`єкта та спосіб забезпечення позову самостійно без відповідної заяви сторони. Судом накладено заборону на багатоквартирний будинок та квартири в ньому, а позивач ТОВ «Полстар» просив накласти заборону на відчуження лише квартир. 
Крім того, накладаючи заборону на відчуження багатоквартирного будинку з мансардою, суд апеляційної інстанції грубо порушив право власності осіб, які не є учасниками даної справи і підстави набуття їх права власності не оскаржуються і не є предметом розгляду даної справи. Судом апеляційної інстанції не з`ясовано хто є власником майна, на яке було накладено заборону на відчуження. 
Виконання рішення у даній справі не залежить він перебування майна у власності відповідача чи інших осіб, також позивачами не заявлені позовні вимоги про витребування майна, а тому заходи забезпечення позову у вигляді заборони на відчуження не є співрозмірними із заявленими вимогами у даній справі. 
У січні 2021 року ОСОБА_7 подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Закарпатського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року про часткове задоволення заяви ТОВ «Полстар» про забезпечення позову та залишити в силі ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 04 серпня 2020 року.
Касаційна скарга  ОСОБА_7 обґрунтована тим, що судом апеляційної інстанції не було вручено судове рішення та не було повідомлено взагалі, що він є учасником даної справи та має статус відповідача. 
Крім того, у заяві та в постанові суду вказано різні об`єкти, на які накладено заборону. Судом накладено заборону на багатоквартирний будинок та квартири в ньому, а позивач ТОВ «Полстар» просив накласти заборону на відчуження лише квартир. Судом апеляційної інстанції не було належно з`ясовано обсяг та предмет позовних вимог.
Отже, при вирішення даної справи, судом апеляційної інстанції не з`ясовано хто є власником майна, на яке було накладено заборону на відчуження, що вважається грубим прошенням права власності осіб, які не є учасниками справи. 
Вжиття заходів забезпечення позову не є співмірними із заявленими позовними вимогами позивачів у справі і не забезпечують виконання рішення суду, оскільки позовні вимоги ТОВ «Полстар» носять декларативний характер. 
У лютому 2021 року ОСОБА_9 подав касаційну скаргу, підписану представником ОСОБА_10 , у якій просить скасувати постанову Закарпатського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року про часткове задоволення заяви ТОВ «Полстар» про забезпечення позову та залишити в силі ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 04 серпня 2020 року.
Касаційна скарга ОСОБА_9 обґрунтована тим, що він не є учасником даної справи № 309/3838/17, однак судом апеляційної інстанції вирішено обмежити його права як власника квартири, оскільки він є співвласником квартири № НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_3 . Судом апеляційної інстанції не з`ясовані фактичні обставини справи та обставини, що мають значення для даної справи та судом було вирішено обмежити права власників - громадян, які не є учасниками справи та їх права ніким не оспорюються. 
Крім того, судом апеляційної інстанції були задоволені інші вимоги про забезпечення позову, ніж викладені у заяві ТОВ «Полстар», що не передбачено нормами статті 153 ЦПК України, оскільки суд не вправі змінювати об`єкт та спосіб забезпечення позову самостійно без відповідної заяви сторони. 
Вжиття заходів забезпечення позову, які просить накласти ТОВ «Полстар» не є співмірними із заявленими позовними вимогами позивачів у справі і не забезпечують виконання рішення суду, оскільки позовні вимоги ТОВ «Полстар» носять декларативний характер. 
Отже, судове рішення оскаржується лише в частині накладення заборони на відчуження багатоповерхового будинку з мансардою, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 3331,2 кв. м. по АДРЕСА_3 та квартир у ньому, тому в іншій частині судом касаційної інстанції не переглядається.
Аргументи учасників справи 
У квітні 2021 року ТОВ «Полстар» подало відзив на касаційну скаргу ОСОБА_6 , в якому просить касаційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а постанову Закарпатського апеляційного суду від 12 грудня 2020 року без змін.
Відзив мотивований тим, що твердження заявника про те, що збільшення позовних вимог ТОВ «Полстар» не прийнято судом не відповідає матеріалам справи. Твердження про те, що суд задовольнив іншій вимоги про забезпечення позову, ніж викладено у заяві не відповідають дійсності, оскільки ТОВ «Полстар» просило суд накласти арешт на будівлю, багатоповерховий будинок з мансардою, об`єкт житлової нерухомості та накласти заборону на відчуження квартир, а суд задовольнив частково та наклав заборону на відчуження багатоповерхового будинку з мансардою, об`єкт житлової нерухомості та квартир у ньому, відтак суд не вийшов за межі заявлених вимог. Крім того, в скарзі зазначено, що ухвалою грубо порушено право власності осіб, які не є учасниками даної справи і підстави набуття їх права власності не оскаржується і не є предметом розгляду даної справи. Суд при прийнятті оскаржуваного рішення надав належну оцінку всім обставинам справи та співставив необхідність забезпечення позову з можливим порушенням прав осіб, які є власниками квартир та не є учасниками справи. 
У квітні 2021 року ТОВ «Полстар» подало відзив на касаційну скаргу ОСОБА_9 , в якому просить касаційну скаргу ОСОБА_9 залишити без задоволення, а постанову Закарпатського апеляційного суду від 12 грудня 2020 року без змін.
Відзив мотивований тим, що право власності власника квартири ОСОБА_9 не обмежено, оскільки у реєстрі нема ні обмежень ні заборон. Окрім того, законодавцем передбачено обмеження прав власника, саме шляхом прийняття рішення судом, в тому числі при забезпеченні позову. При вирішенні таких спорів судом враховується співмірність порушення прав всіх сторін спору і осіб, які не є учасниками спору. Суд при прийнятті оскаржуваного рішення надав належну оцінку всім обставинам справи та співставив необхідність забезпечення позову з можливим порушенням прав осіб, які є власниками квартир та не є учасниками справи. Судом враховано недобросовісність відповідачів і вчинення ними дій, які унеможливлюють виконання рішення суду. Також звертають увагу, що після винесення судом апеляційної інстанції рішення про накладення арешті, ТОВ «Преміум Хуст» 26 січня 2021 року передали будівлю, яка знаходиться в АДРЕСА_3 в іпотеку. 
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про поновлення строку на касаційне оскарження відмовлено, відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу № 309/3838/17 з суду першої інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 12 березня 2021 року поновлено ОСОБА_9 строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження у справі.
Ухвалою Верховного Суду від 14 травня 2021 року поновлено ОСОБА_7 строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження у справі.
У лютому 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 10 червня 2021 року справу призначено до судового розгляду. 
Межі та підстави касаційного перегляду
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України). 
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
В ухвалах Верховного Суду від 02 лютого 2021 року, 12 березня 2021 року, 14 травня 2021 року вказано, що касаційні скарги містять підстави касаційного оскарження, передбачені абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України (порушення норм процесуального права).
Позиція Верховного Суду
Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Заява про забезпечення позову мотивована тим, що невжиття таких заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та  призвести до відчуження спірного майна третіми особами.
Предметом спору згідно заявленого позову ТОВ «Полстар» є:
визнання недійсними результатів прилюдних торгів з продажу майна частини будівлі гуртожитку № НОМЕР_1, літ. А, загальною площею 2389,5 кв. м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ;
визнання недійсним та скасування протоколу № 290529 про проведення електронних торгів складений між ОСОБА_6 та державним підприємством «Сетам» щодо продажу майна - іпотека 954/100 частина будівлі гуртожитку № НОМЕР_1, літ. А, загальною площею 2389,5 кв. м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ;
визнання недійсним та скасування акту про реалізацію предмета іпотеки від 26 жовтня 2017 року складений заступником начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області щодо продажу майна іпотека 954/100 будівлі гуртожитку № НОМЕР_1, літ. А, загальною площею 2389,5 кв. м. в АДРЕСА_1 ;
визнання недійсним та скасування виданого ОСОБА_6 свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів видане 08 листопад 2017 року приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Гелеван С. І. на нерухоме майно 954/100 частини будівлі гуртожитку № НОМЕР_1, літ. А, загальною площею 2389,5 кв. м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
З ухвали Хустського районного суду від 21 липня 2020 року вбачається, що представник відповідача ТОВ «Полстар» подав клопотання про збільшення позовних вимог та залучення співвідповідачів, та просив суд визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Хустської міської ради № 10 від 12 січня 2018 року «Про присвоєння поштової адреси», визнати недійсним договір купівлі - продажу від 24 січня 2018 року № 37, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мартиненко В. О. та скасувати державну реєстрацію права власності на об`єкт житлової нерухомості загальною площею 2389,5 кв. м. по АДРЕСА_3 , власник ОСОБА_7 .
Предметом спору у даній справі є правомірність набуття відповідачем ОСОБА_6 будівлі гуртожитку № НОМЕР_1 літ А загальною площею 2389,5 кв. м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , правомірність присвоєння даній будівлі нової поштової адреси та правомірність її відчуження на користь третьої особи.
За Інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вказаний об`єкт нерухомості перебуває в процесі поділу на окремі квартири.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 лютого 2021 року у справі № 755/5333/20 (провадження № 61-17180св20) Верховний Суд дійшов висновку, що «У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі 
№ 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі 
№ 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».
З урахуванням вищевикладеного, Верховний Суд дійшов висновку, що оскаржена постанова суду апеляційної інстанції в частині задоволення заяви ТОВ «Полстар» про забезпечення позову підлягає скасуванню, оскільки при задоволенні заяви ТОВ «Полстар» про накладення заборони на відчуження багатоповерхового будинку з мансардою, суд апеляційної інстанції не звернув уваги, що позов забезпечується забороною на відчуження багатоповерхового будинку з мансардою, право власності осіб, які не є учасниками даної справи і підстави набуття їх права власності не оскаржуються і не є предметом розгляду даної справи. 
За таких обставин постанова апеляційного суду в оскарженій частині підлягає скасуванню, ухвала суду першої інстанції зміні з викладенням мотивів відмови в цій частині в редакції цієї постанови.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Доводи касаційних скарг свідчать про те, що постанова апеляційного суду в оскарженій частині судові рішення ухвалена з порушенням норм процесуального права. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційні скарги слід задовольнити, постанову суду апеляційної інстанції в оскарженій частині скасувати, ухвалу суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом заборони відчуження змінити, виклавши її  мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Керуючись статями 400, 402, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд 
у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційні скарги  ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , яка підписана представником ОСОБА_10 , задовольнити.
Постанову Закарпатського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року в частині накладення заборони на відчуження багатоповерхового будинку з мансардою, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 3331,2 кв. м. по АДРЕСА_3 та квартир у ньому скасувати.
Ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 04 серпня 2020 року в частині накладення заборони на відчуження багатоповерхового будинку з мансардою, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 3331,2 кв. м. по АДРЕСА_3 та квартир у ньому змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції постанова Закарпатського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року в скасованій частині втрачає законну силу та подальшому виконанню не підлягає.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий	В. І. Крат   	
Судді: 	Н. О. Антоненко   	
 	І. О. Дундар   Є. В. Краснощоков  	
 	М. Ю. Тітов