ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 р. 	Справа № 520/18908/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Перцової Т.С. ,  Русанової В.Б. ,
за участю: секретаря судового засідання - Севастьянової А.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 (суддя Спірідонов М.О.; м. Харків) по справі № 520/18908/2020
за позовом  ОСОБА_1     
до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                    
про визнання дій протиправними, визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (надалі також - відповідач, ГУПФУ в Харківській області) в якому просив суд:
- визнати дії посадових та службових осіб Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Харкові неправомірними;
- визнати незаконним та скасувати рішення № 3212 від 24.07.2020р. відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області;
- зобов`язати органи Пенсійного фонду України зробити перерахунок страхового стажу ОСОБА_1 ;
- призначити ОСОБА_1 на підставі донарахованого страхового стажу соціальну пенсію з дня встановлення інвалідності.
В обґрунтування позову зазначено, що рішення № 3212 від 24.07.2020 відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є протиправним та таким, що порушує право позивача на вільне володіння своїм майном у вигляді пенсії.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан свободи, Держпром, 3 під`їзд) про визнання дій протиправними, визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії- задоволено частково. 
Визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області неправомірними щодо не зарахування до страхового стажу період підприємницької діяльності ОСОБА_1 в період з 2004 року по 2006 рік включно.
Визнано незаконним та скасовано рішення №3212 від 24.07.2020 відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період ведення підприємницької діяльності з 2004 року по 2006 рік включно.
В інший частині задоволення позовних вимог відмовлено.
Позивач частково не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття при неповному з`ясуванні обставин та з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 у частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо зарахування страхового стажу у період з 01.01.2007 по 30.09.2007 включно та призначення позивачу на підставі донарахованого страхового стажу соціальну пенсію з дня встановлення інвалідності або змінити рішення, у якому позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач зазначає, що при прийнятті рішення про зарахування страхового стажу у період з 2004 року по 2006 рік включно суд першої інстанції керувався довідкою Східного управління ГУ ДПС у Харківській області від 14.07.2020. Але, згідно цієї довідки від 14.07.2020 ФОП ОСОБА_1 в період з 01.11 2000р. по 30.09.2008р. застосовував фіксовану ставку прибуткового податку шляхом придбання фіксованого патенту. Вказує, що за цей період позивач здійснював підприємницьку діяльність та сплачував фіксований податок на підставі діючого на той час Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» від 26.12.1992р. №13-92 (далі - Декрет №13-92) з урахуванням особливостей Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», який набрав чинності з 01.01.2004, статтею 14 якого було передбачено, що громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів, одержаних від цієї діяльності, за фіксованим розміром податку (далі - фіксований податок) шляхом придбання патенту. Документ, що засвідчує сплату фіксованого податку, є підставою для видачі податковим органом патенту. Тобто, фіксований податок сплачується авансом і без цього авансового внеску позивач у ніякому разі не отримав вищевказаний патент. Як вбачається з довідки від 14.07.2020 позивач вніс авансовий платіж 30.10.2000 і з 01.11.2000 отримав фіксований патент, який згідно  ст.14 Декрету №13-92 видається строком від одного до дванадцяти календарних місяців за вибором платника фіксованого податку. Розміри фіксованого податку встановлюються відповідною місцевою радою і не можуть бути менше ніж 20 грн. та не більше ніж 100 грн. за календарний місяць. Згідно з довідкою від 14.07.2020р., авансова сплата фіксованого податку для придбання фіксованого патенту на 2007 рік здійснена позивачем 26.12.2006р. у розмірі 450.00 грн. та ще доплачено 29.12.2006р. у розмірі 24,00 грн. Також, авансові внески за фіксований патент сплачувалися позивачем 24.09.2007р. у розмірі 300,00 грн. Таким чином, за 2007 рік фіксований податок сплачено позивачем повністю і період з 01.01.2007р. по 31.12.2007р. потребує зарахуванню до страхового стажу. Таким чином, позивач вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог щодо зарахування страхового стажу за період з 01.01.2007р. по 30.09.2008р. включно, що порушує право позивача на призначення соціальної пенсії з дня встановлення групи інвалідності.
Заперечуючи проти доводів та вимог апеляційної скарги позивача, відповідач подав відзив в якому просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними в справі матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи, що позивач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог, оскаржене судове рішення переглядається судом апеляційної інстанції лише в цій частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 
Судом встановлено, що позивач є інвалідом II групи інвалідності з 02.06.2020, що підтверджується довідкою МСЕК серія 12 ААА №993902.
З позовної заяви встановлено, що позивач 22 липня 2020 року звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії по інвалідності з відповідним пакетом документів.
28 жовтня 2020 року позивач звернувся із запитом до Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Харкові, в якому просив надати обґрунтовану відповідь про призначення/не призначення йому соціальної пенсії як інваліду II в строк згідно діючого законодавства України. 
Листом від 05 листопада 2020 року №2000-0218-8/87505 відділ обслуговування громадян №17 надіслав на адресу позивача рішення відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 3212 від 24.07.2020, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Своє рішення суб`єкт владних повноважень мотивував недостатністю у ОСОБА_1 страхового стажу, передбаченого статтею 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Позивач, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, вважаючи спірне рішення протиправним, звернувся за їх захистом до суду. 
Приймаючи рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що період ведення ОСОБА_1 підприємницької діяльності з 2007 року по 2008 рік не підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача, оскільки відсутні належні та допустимі докази в підтвердження сплати фіксованої ставки прибуткового податку.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з таких підстав.
Правовідносини, пов`язані з призначенням, перерахунком та виплатою пенсій регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом;
персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку.
Статтею 21 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV врегульовані питання персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Згідно частини 1 статті 21 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування. Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від: державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; роботодавців; застрахованих осіб; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчих органів сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад та уповноважених суб`єктів для обліку даних Єдиного державного демографічного реєстру; органів доходів і зборів, територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або в порядку міжвідомчого обміну інформацією; державної служби зайнятості; інших підприємств, установ, організацій та військових частин; компаній з управління активами; зберігачів; інших джерел, передбачених законодавством.
Згідно пункту 1 частини 2 статті 22 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV, відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, обчислення страхових внесків, визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом, визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом, надання застрахованій особі на її вимогу або у випадках, передбачених цим Законом та Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", надання страховим організаціям, що здійснюють страхування довічних пенсій, надання аудитору, який відповідно до цього Закону здійснює аудит Накопичувального фонду, обміну інформацією з централізованим банком даних з проблем інвалідності.
Положеннями частини 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з абзацом 1 частини 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. 
Згідно ч. 1 статті 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у ст.36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Частиною 1 статті 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV передбачено, що особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп: до досягнення особою від 49 років до досягнення особою 51 року включно - 12 років.
Згідно пункту "б" статті 3 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, а саме: особи, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності фізичної особи та виключно її праці, - за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Відповідно до статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
До стажу роботи зараховується також в т.ч.: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.
Положеннями статті 1 Закону України статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 03.10.2017 №2148-VIII розділ XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" доповнено пунктом 3-1 до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди:
1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:
з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;
з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2018 № 793 доповнено пункт 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, новим абзацом, зокрема: періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.
Водночас, відповідно до пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.10.2005 №22-1 період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. 
Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.
Отже, до страхового стажу включаються період здійснення особою підприємницької діяльності, за певних умов, а саме:
до 01.05.1993 час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю,  зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного  фонду України про сплату страхових внесків,
з 01.01.1998 по 31.12.2003 періоди провадження підприємницької діяльності із  застосуванням спрощеної  системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, зараховуються до  трудового  стажу  фізичних  осіб - підприємців   при підтвердженні цього статусу довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та застосування спрощеної системи оподаткування чи сплати фіксованого податку, або спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, або довідкою, виданою податковою інспекцією про перебування особи на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку; тобто особа має підтвердити статус підприємця і обрану систему обліку і звітності (через сплату єдиного податку, фіксованого податку), або сплату страхових внесків,
з 01.01.2004 по 31.12.2017 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної  системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску), що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).
Відповідачем надано до матеріалів справи довідку за формою ОК-5 "Індивідуальні відомості про застраховану особу" за період з 2011 року по 2021 рік, така не містить відомостей щодо сум сплачених позивачем податків за період до вересня 2014 року. Згідно з поясненнями ГУПФУ в Харківській області, відомості із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку по ОСОБА_1 до 2011 року відсутні.
Разом з тим, відповідно до довідки Головного управління ДПС у Харківській області від 14.07.2020 № 12988/ФОП/20-40-58-06-20 ОСОБА_1 перебуває на обліку у Східному управлінні ГУ ДПС у Харківській області, як фізична особа-підприємець з 03.10.2000 року. В період з 01.11.2000 по 30.09.2008 застосовував фіксовану ставку прибуткового податку, шляхом придбання фіксованого патенту. В період з 01.10.2008 по 09.02.2015 застосовував загальну систему оподаткування Згідно електронних баз даних, наявних в Східному управлінні ГУ ДПС у Харківській області.
Вказана довідка містить відомості щодо сум сплачених позивачем податків, в тому числі, єдиного податку з 30.10.2000 по 25.06.2008.
Таким чином, вищевказаною довідкою підтверджується факт перебування позивача на спрощеній системі оподаткування в період, зокрема, з 01.01.2007 по 30.09.2008 та сплату ним єдиного податку. 
Проте вказані обставини не були враховані відповідачем під час прийняття оскарженого у цій справі рішення. Колегія суддів вважає, що невідображення у довідці ОК-5 "Індивідуальні відомості про застраховану особу" інформації про сплату позивачем страхових внесків не може слугувати єдиною підставою для відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду здійснення ним підприємницької діяльності, за наявності доказів сплати позивачем фіксованої ставки прибуткового податку.
Відповідачем не надано жодних пояснень щодо не зарахування вказаних періодів в повному обсязі до страхового стажу позивача.
Суд першої інстанції на зазначені обставини також не звернув уваги, що призвело до помилкового висновку про відсутність доказів сплати позивачем в період з 2007 року по 2008 рік фіксованої ставки прибуткового податку та, як наслідок, відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 за вказаний період. 
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на встановлені у справі обставини та враховуючи, що відповідність поданих позивачем документів для призначення пенсії була досліджена відповідачем не в повному обсязі, колегія суддів вважає, що найбільш ефективним із можливих способів захисту порушеного права є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області повторно розглянути питання щодо зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 період ведення підприємницької діяльності з 01.01.2007 по 30.09.2008 та повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно п. п. 1, 3, 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 підлягає скасуванню з прийняттям в цій частині нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог. 
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 року по справі № 520/18908/2020 скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Прийняти в цій частині постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан свободи, Держпром, 3 під`їзд, код ЄДРПОУ 14099344) розглянути питання щодо зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) період ведення підприємницької діяльності з 01.01.2007 по 30.09.2008.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
В інший частині задоволення позовних вимог відмовити .
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий суддя 	(підпис)	С.П. Жигилій 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Т.С. Перцова    В.Б. Русанова   	
Повний текст постанови складено 16.07.2021