07.07.21
22-ц/812/1228/21
Справа №468/525/19-цГоловуючий суду першої інстанції - Янчук С. В.
Провадження №22-ц/812/1228/21  Доповідач суду апеляційної інстанції - Локтіонова О. В.                      

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

07 липня 2021 року                                                                     м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого - Локтіонової О. В., 
суддів: Колосовського С. Ю., Ямкової О. О.,
із секретарем судового засідання - Богуславською О. М., 
за участі: 
позивача - ОСОБА_1 ,
представника відповідача - ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 11 травня 2021 року, ухвалене о 13 год 31 хв під головуванням судді Янчука С. В. в приміщенні суду у м.Баштанка Миколаївської області, повний текст якого складено 21 травня 2021 року, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту неприйняття спадщини, 

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_3 , який обґрунтовував наступним.
Позивач зазначав, що його родина, яку складали батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_5 , брат ОСОБА_6 отримали у спільну сумісну власність квартиру АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , разом з якою проживав ОСОБА_4 , який прийняв спадщину після її смерті.
ОСОБА_6 спадщину після смерті матері не прийняв, оскільки хоча і був зареєстрований за місцем її проживання, однак у квартирі не проживав.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_4 , який за життя склав заповіт, за яким єдиним спадкоємцем є ОСОБА_1 .
Позивач вказував, що його брат ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 помер. Спадкоємцем після його смерті є його син ОСОБА_3 .
У 2004 році позивач звертався до Баштанської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, однак у видачі свідоцтва йому було відмовлено, оскільки частки кожного з співвласників квартири не було визначено.
ОСОБА_1 зазначав, що після визначення у 2018 році часток співвласників, він звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, нотаріусом йому роз`яснено, що він може успадкувати 1/3 частку, що належала його батьку ОСОБА_4 та 1/6 частку що належала його матері ОСОБА_5 . Нотаріус вказав, що спадкування в такому розмірі викликано тим, що половину від належної ОСОБА_5 частки успадкував ОСОБА_6 , який на час її смерті був зареєстрований за її місцем проживання.
Позивач вказував, що реєстрація місця проживання ОСОБА_6 не підтверджує факт його проживання разом із спадкодавцем, у зв`язку з чим просив встановити факт, що ОСОБА_6 не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 
ОСОБА_3 вказував на безпідставність заявленого позову, а також пропуск ОСОБА_1 строку позовної давності, а тому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. 
Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 11 травня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними.
Не погодившись з зазначеним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати, та увалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач зазначав, що судом неправильно оцінено наявні в матеріалах справи докази та застосовано норми цивільного законодавства.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, у якому ним наголошено на тому, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.                                                                    
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Частина 1 ст. 58 Конституції визначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Частинами 1, 3 ст. 5 ЦК України передбачено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше й регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
За змістом чч.4, 5 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України (2004 року), відносини спадкування регулюються нормами ЦК (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1.01.2004) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.
Спадкові відносини виникають із моменту відкриття спадщини.
Норми ст.525 ЦК УРСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця або день, з якого вона оголошується померлою.
Статтею 549 ЦК УРСР, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини.
Згідно з п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14.06.1994 №18/5, яка була чинною до 14.03.2004, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.
З матеріалів справи вбачається, що 10 лютого 1995 року Баштанською міською радою ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 видано свідоцтво про право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Згідно з свідоцтвами про смерть ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до довідки Баштанської міської ради від 27.06.2002 на день смерті першого спадкодавця разом із нею по АДРЕСА_2 були прописані та проживали ОСОБА_4 - чоловік та ОСОБА_6 - син. 
Отже, вони обидва прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 .
Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняв ОСОБА_1 , а після смерті ОСОБА_6 - ОСОБА_3 - син. 
Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.
Дослідженими судом доказами доведено, що ОСОБА_6 прийняв спадщину після смерті матері, оскільки був прописаний разом з нею за адресою кв. АДРЕСА_1 , що відповідно до вищевказаних вимог законодавства свідчить про фактичний вступ в управління спадковим майном.
Посилання позивача на те, що станом на день смерті матері ОСОБА_6 разом з нею не проживав, юридичного значення за наявності факту прописки не мають. Крім того, вказані ним обставини не підтверджені належними доказами.
Суд обґрунтовано визнав показання свідків недостатніми доказами, оскільки їх зміст не доводить безсумнівного факту не проживання ОСОБА_6 разом з матір`ю на день її смерті. 

Керуючись ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 11 травня 2021 року - без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту. 

Головуючий О. В. Локтіонова 

Судді С. Ю. Колосовський

О. О. Ямкова 

Повний текст постанови складено 07 липня 2021 року.