Справа № 346/4611/19 
Провадження № 22-ц/4808/567/21 
Головуючий у 1 інстанції Калинюк О. П. 
Суддя-доповідач Пнівчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
               головуючої                        Пнівчук О.В.
               суддів:                        Мелінишин Г.П., Томин О.О.
               з участю секретаря                Петріва Д.Б., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Коломийського міськрайонного суду від 18 лютого 2020 року, в складі судді Калинюка О.П., по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно, 
в с т а н о в и в:
У вересні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 03.05.2014 року між ним та відповідачем укладено договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки. Згідно з цими договорами відповідач продав позивачу житловий будинок загальною площею 59,7 кв. м., житловою площею 29,6 кв.м., господарські будівлі і споруди, а також земельну ділянку, призначену для обслуговування будівель та господарських споруд, площею 0,0865 га, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач вважав, що між сторонами досягнуто домовленостей щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу, зокрема, визначено предмет і ціну договору з умовою подальшого посвідчення за місцем складання в нотаріальній конторі. Між ними відбулося повне виконання умов вказаних угод, що виразилося в передачі житлового будинку відповідачем та оплаті позивачем його вартості, що підтверджується відповідними доказами, зокрема, відповідач надав власноручно написану розписку про отримання від позивача грошових коштів за вказане майно. 
Зазначав, що з моменту укладення вказаних попередніх договорів відповідач без поважних причин ухилявся від явки до нотаріуса для наступного посвідчення договору купівлі-продажу. Позивач, посилаючись на норми ст.ст. 334, 638 ЦК України, просив визнати за ним право власності на зазначені будівлі та земельну ділянку.
Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 18 лютого 2020 року позов ОСОБА_3 задоволено.
Визнано дійсними договір купівлі-продажу житлового будинку за № 1312 та договір купівлі-продажу земельної ділянки за №1313, укладені 03.05.2014 року між ОСОБА_4 (продавцем) та ОСОБА_3 (покупцем), згідно з якими продавець продає покупцю належний йому житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0,0865 га, призначену для обслуговування будівель та господарських споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 .
Визнано за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок загальною площею 59,7 кв.м., житловою площею 29,6 кв.м. та господарські будівлі та споруду: сарай - літера «Б»; вбиральню - літера «У»; огорожу - №1-4, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та право власності на земельну ділянку площею 0,0865 га, призначену для обслуговування будівель та господарських споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в сумі 768,40 грн на користь держави.
       Не погоджуючись із рішенням суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, суд не повністю з`ясував обставини справи та зробив хибні висновки.
       Зазначає, що 21 грудня 2012 року державним нотаріусом Коломийської міської державної нотаріальної контори Мануляк І.В., видано свідоцтво про право на спадщину за законом, що належала ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , де єдиним спадкоємцем був її син ОСОБА_4 .
Згідно свідоцтва спадщина складалась з житлового дерев`яного будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 59,7 кв.м., житловою площею 29,6 кв.м., зазначеного в плані літерою «А» з господарськими будівлями та спорудами: сарай - літера «Б»; вбиральня - літера «У»; огорожу - №1-4, які належали померлій на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого Коломийською державною нотаріальною конторою Станіславської області 09 вересня 1960 року за реєстровим №6066 та зареєстрованого в Коломийському міжміському відділі бюро технічної інвентаризації 10.09.1960 року, номер запису 180 в книзі 2, Договору купівлі-продажу, посвідченого Коломийською державною нотаріальною конторою Станіславської області 24 вересня 1960 року за реєстровим №6506 та зареєстрованого в Коломийському міжміському відділі бюро технічної інвентаризації 16.11.1963 року, номер запису 180 в книзі 2, Договору купівлі-продажу, посвідченого Коломийською державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області 25 січня 1966 року за реєстровим №378/1 та зареєстрованого в Коломийському міжміському відділі бюро технічної інвентаризації 28.03.1968 року, номер запису 180 в книзі 2. 
29 травня 1991 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , було укладено шлюб.
ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 помер. 
Зазначає, що державним нотаріусом Коломийської міської державної нотаріальної контори заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_4 №170/2019. Єдиним спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_1 .
Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 18 лютого 2020 року визнано дійсними договір купівлі-продажу житлового будинку за № 1312 та договір купівлі-продажу земельної ділянки за №1313, що знаходяться в АДРЕСА_1 , та належали ОСОБА_4 на праві власності, визнано за ОСОБА_3 право власності на вказаний житловий будинок та земельну ділянку.
Однак, ОСОБА_4 не був та не міг бути стороною у договорах купівлі-продажу, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_5 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть, видане Балашихинським відділом ЗАГС Головного управління ЗАГС Московської області.
Зазначає, по позивачем подано до суду надуманий позов із посиланням на сфальсифіковані докази.
Просить скасувати заочне рішення суду та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
20 квітня 2021 року представник ОСОБА_1 подав доповнення до апеляційної скарги, у якому вказав, що відповідно до витягу 0030194871 від 02.04.2021 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . Такі відомості не були відомі апелянту на час звернення до суду.
Зазначив, що 13 лютого 2020 року ОСОБА_3 не міг фізично подати до матеріалів цивільної справи додаткові докази - копію державного акту на право власності на землю №002916.
Суд першої інстанції ухвалив рішення не маючи відомостей про смерть позивача ОСОБА_3 . 
Представник апелянта просив рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 - відмовити. 
Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 18 червня 2021 року залучено до участі у справі правонаступника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 .
У судовому засіданні апеляційного суду представник апелянтки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.
Правонаступник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про що свідчить розписка про отримання ним судової повістки.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянтки, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що 03 травня 2014 року між позивачем та відповідачем укладено договори купівлі-продажу житлового будинку №1312  та земельної ділянки №1313, згідно із актом прийому-передачі 03 травня 2014 року відбулася передача даного будинку на підставі укладеного договору купівлі-продажу, а відповідно до письмової розписки, даної відповідачем 03.05.2014 року, останній отримав від позивача грошові кошти в сумі 12500 доларів США в рахунок оплати за придбання вищевказаного житлового будинку, тому судприйшов до висновку про наявність передбаченої законом підстави для визнання вищевказаних договорів дійсними та визнання за позивачем права власності на спірне майно, а саме житловий будинок та земельну ділянку.
Однак такі висновки не відповідають обставинам справи.
Згідно з частиною першою статі 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 17 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Частиною третьою статті 352 ЦПК України передбачено, що після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) зроблено висновок, що «аналіз частини першої статті 352 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків».
Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_4 , про що 25 березня 2014 року зроблено запис акта про смерть №669 Балашихинським відділом ЗАГС Головного управління ЗАГС Московської області, місце смерті: м. Балашиха, Московська область, Росія (а.с 197,198 т.1).
Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне йому майно.
Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Коломийської міської державної нотаріальної контори Мануляк І.В., 21.12.2012 року ВТВ UA 577307 спадкової справи №161/2012 зареєстровано в реєстрі за №2698, спадкоємцем майна ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , був її син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає в АДРЕСА_2 .
Спадщина складалась з житлового дерев`яного будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 59,7 кв.м., житловою площею 29,6 кв.м., зазначеного в плані літерою «А» з господарськими будівлями та спорудами: «Б» - сарай ; «У» - вбиральня; №1-4 - огорожа, які належали померлій на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого Коломийською державною нотаріальною конторою Станіславської області 09 вересня 1960 року за реєстровим №6066 та зареєстрованого в Коломийському міжміському відділі бюро технічної інвентаризації 10.09.1960 року, номер запису 180 в книзі 2, Договору купівлі-продажу, посвідченого Коломийською державною нотаріальною конторою Станіславської області 24 вересня 1960 року за реєстровим №6506 та зареєстрованого в Коломийському міжміському відділі бюро технічної інвентаризації 16.11.1963 року, номер запису 180 в книзі 2, Договору купівлі-продажу, посвідченого Коломийською державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області 25 січня 1966 року за реєстровим №378/1 та зареєстрованого в Коломийському міжміському відділі бюро технічної інвентаризації 28.03.1968 року, номер запису 180 в книзі 2. Оцінка спадщини 33367,00 грн (а.с. 168 т.1).
Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю №002916 від 24.03.1997 року ОСОБА_7 на підставі рішення Коломийської міської ради народних депутатів від 17.12.1996 року №310 передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,0865 га, розташована на території АДРЕСА_1 , для обслуговування будівель та господарських споруд.
Відповідно до копії матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_4 № 64991601 заведеної 02.11.2019 року Коломийської міською державною нотаріальною конторою та заяви від 13.09.2019 року ОСОБА_1 прийняла спадщину за законом, що залишилась після померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 її чоловіка ОСОБА_4 , зареєстрованого на день смерті за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 195-216 т.1).
26 вересня 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , який обґрунтовував тим, що 03 травня 2014 року між ним та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку який знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
15 листопада 2019 року ОСОБА_3 подав уточнюючу позовну заяву, у якій просив визнати за ним право власності на земельну ділянку для обслуговування будівель та господарських споруд, площею 0,0865 га, яка знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі продажу земельної ділянки №1313 укладеного 03 травня 2014 року між ним та ОСОБА_4 . 
Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 18.12.2019 року ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 30 т.2).
Таким чином, з огляду на те, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , то він не міг 03 травня 2014 року укласти з ОСОБА_3 письмові договори купівлі продажу житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 , а відтак у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_3 про визнання дійсними договорів та визнання за ним права власності на вказане нерухоме майно.
Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Станом на 03 травня 2014 року, на день укладення договорів купівлі-продажу житлового будинку №1312 та земельної ділянки № НОМЕР_2 , спірні житловий будинок, господарські будівлі та споруди, та земельна ділянка, що знаходиться по АДРЕСА_1 , належали ОСОБА_1 , як спадкоємцю після смерті її чоловіка ОСОБА_4 .
З огляду на встановлені обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуваним рішенням суду вирішено питання щодо прав спадкоємця ОСОБА_1 на спадкове майно ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , а тому рішення суд не може залишатися в силі та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 .
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  - ОСОБА_2  задовольнити.
Заочне рішення Коломийського міськрайонного суду від 18 лютого 2020 року скасувати.
Постановити нове рішення.
У задоволенні позовних вимог  ОСОБА_3 до  ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою  АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,0865 га, призначену для обслуговування будівель та господарських споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 04 серпня 2021 року.

       Головуюча                                                         О.В. Пнівчук
       Судді:                                                                Г.П. Мелінишин
                                                                       О.О. Томин