ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/1947/20                                                               Головуючий у 1-й інстанції:  Бабич А.М. 
                                                                                                                Суддя-доповідач:  Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  22 липня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                    Василенка Я.М.,
суддів                              Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01.04.2021 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,-
                                        В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив: 
-  визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 23.04.2020 в проведенні перерахунку пенсії за вислугу років на підставі довідки прокуратури Черкаської області від 20.03.2020 № 18/327вих20 про розмір заробітної плати, що враховується для перерахунку пенсії відповідно до рішення Конституційного Суду від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)/2019 та постанови КМУ від 30.08.2017 № 657;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 90 % розміру заробітної плати на підставі довідки прокуратури Черкаської області від 20.03.2020 № 18/327 вих. 20 відповідно до рішення Конституційного Суду від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)/2019 та постанови КМУ від 30.08.2017 № 657 з 13.12.2019 без обмеження граничного розміру пенсії та виплатити йому різницю між належною до сплати та фактично отриманою пенсією за період з 13.12.2019 до часу здійснення перерахунку;
- допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення за один місяць.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 01.04.2021 позов задоволено частково: визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, викладену в листі від 23.04.2020, у перерахунку пенсії ОСОБА_1 за вислугу років на підставі довідки прокуратури Черкаської області від 20.03.2020 № 18/327 вих.20 про розмір заробітної плати, що враховується для перерахунку пенсії відповідно до рішення Конституційного Суду від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)/2019 та постанови КМУ від 30.08.2017 №657; визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 23.04.2020 № 1, яким відмовлено йому у перерахунку пенсії; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області  здійснити з 13.12.2019 перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до ст. 86 Закону України "Про прокуратуру", рішення Конституційного Суду від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)/2019 та постанови КМУ від 30.08.2017 № 657 на підставі довідки прокуратури Черкаської області від 20.03.2020 № 18/327вих20 та виплати різницю між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії, але не більш як за 12 місяців; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що  позивач  перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та з листопада 2001 отримує пенсію за вислугу років, призначену на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ у розмірі 90 % від заробітної плати.
20.03.2020 прокуратура Черкаської області видала позивачу довідку № 18/327 вих20 про розмір заробітної плати (грошове забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за нормами, чинними на 06.09.2017, за відповідною (прирівняною) посадою старшого помічника прокурора району становить: посадовий оклад - 5660,00 грн., надбавка за класний чин - 2 400,00 грн., надбавка за вислугу років (40 %) - 2 264, 00 грн., інші щомісячні надбавки, доплати (ОВР-60 %) - 6194, 40 грн., премія (53, 37 %) - 8815,87 грн., матеріальні допомоги (для оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань) (1/12): 2111, 19 грн., усього - 29 556, 65 грн.
17.04.2020 позивач звернувся до відповідача заявою про перерахунок його пенсії, до якої додав вказану вище довідку. За результатами розгляду заяви відповідач прийняв рішення від 23.04.2020 №1, яким відмовив у перерахунку пенсії, оскільки розмір заробітної плати зазначено на 01.03.2018 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704. 
Листом від 23.04.2020 № 2300-0316-8/16389 відповідач повідомив, що право на перерахунок пенсії виникає за зверненнями, що надходять починаючи з 13.12.2019, для яких момент виникнення права на перерахунок пенсії настає не раніше 13.12.2019. Підстави для перерахунку пенсії згідно із вказаною довідкою відсутні, оскільки розмір заробітної плати зазначено на 06.09.2017 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704.
Вважаючи вказану відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду першої інстанції з даним позовом.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що із моменту набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 у справі № 7-р(ІІ)/2019 у позивача, як особи, якій призначена пенсія на підставі Закону України «Про прокуратуру», виникло право на перерахунок пенсії, яке було реалізовано останнім шляхом подання до ГУ ПФ України в Черкаській області довідки про заробітну плату та заяви про проведення перерахунку пенсії, у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, викладену в листі від 23.04.2020, у перерахунку пенсії ОСОБА_1 за вислугу років на підставі довідки прокуратури Черкаської області від 20.03.2020 № 18/327 вих.20 про розмір заробітної плати, що враховується для перерахунку пенсії відповідно до рішення Конституційного Суду від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)/2019 та постанови КМУ від 30.08.2017 № 657, визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 23.04.2020 № 1, яким відмовлено йому у перерахунку пенсії та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області  здійснити з 13.12.2019 перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до ст. 86 Закону України "Про прокуратуру", рішення Конституційного Суду від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)/2019 та постанови КМУ від 30.08.2017 № 657 на підставі довідки прокуратури Черкаської області від 20.03.2020 № 18/327вих20, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії, але не більш як за 12 місяців. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині щодо відсотку заробітної плати, з якого відбувається перерахунок пенсії, та щодо здійснення перерахунку пенсій без обмеження їх граничного розміру, суд першої інстанції зазначив, що вони є передчасними (заявлені на майбутнє). 
Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. 
Колегія суддів вважає доводи апелянта частково обґрунтованими та частково не погоджується з рішенням суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Особливості пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначалися статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ (далі- Закон № 1789-ХІІ): 
- прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Така пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку (частина перша статті 50-1);
- обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком (частина дванадцята статті 50-1);
- призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (частина сімнадцята статті 50-1).
До статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ вносилися зміни Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI (далі - Закон № 3668-VI), унаслідок яких наведена вище частина сімнадцята статті 50-1 Закону № 3668-VI з 01.10.2011 стала вісімнадцятою, - тобто відбулась зміна порядкового номеру частини статті, що регламентувала порядок та підстави перерахунку пенсії, проте її текст залишився незмінним.
14.10.2014 ухвалено новий Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ (далі  -  Закон № 1697-VІІ).
Частина двадцята статті 86 Закону № 1697-VІІ (в первинній редакції) мала такий текст: «Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».
Отже, первісна редакція частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VІІ та частина сімнадцята (з 01.10.2011 - вісімнадцята) статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ містили аналогічні за змістом положення щодо підстав та порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених працівникам прокуратури.
Розділ XII «Прикінцеві положення» Закону №1697-VІІ щодо набрання ним чинності (в розрізі конкретних статей закону) неодноразово змінювався, переважна більшість статей (у т.ч. стаття 86) цього Закону набрали чинності з 15.07.2015. Водночас, з 15.07.2015 втратив чинність Закон № 1789-XII (крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів).
01.01.2015 набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 76-VIII), яким, з-поміж іншого, внесено такі зміни: 
- частину вісімнадцяту статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ (діяла до 15.07.2015) викладено в такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України»;
- частину двадцяту статті 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року «Про прокуратуру» №1697-VІІ (набрала чинності 15.07.2015) викладено у такій редакції: « 20. Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».
Отже, починаючи з 01.01.2015 в Україні: 
- жоден закон не визначав ані умов (підстав), ані порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених на підставі Закону України «Про прокуратуру»;
- законодавець делегував повноваження щодо встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінету Міністрів України.
Кабінет Міністрів України впродовж 2015-2019 років не визначив умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури.
Така бездіяльність Кабінету Міністрів України призвела до чисельних судових спорів між пенсіонерами, які отримують пенсію відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та Пенсійним фондом України.
У грудні 2019 року Конституційний Суд України за результатами розгляду справи № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) ухвалив рішення від 13.12.2019 №7-р(II)/2019 та вирішив таке: 
- визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України;
- положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.
Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Конституційний Суд України встановив такий порядок виконання рішення №7-р(II)/2019: 
- частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення; 
- частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:
« 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».
Зазначене рішення Конституційного Суду України стало підставою для звернення пенсіонерів, які отримують пенсію відповідно до Закону України «Про прокуратуру», за отриманням актуальних довідок про заробітну плату та згодом до органів Пенсійного фонду України із заявами про перерахунок пенсії.
У рішенні про відмову позивачу у перерахунку пенсії пенсійний орган зазначив, що право на перерахунок пенсії виникає за зверненнями, що надходять з 13.12.2019, для яких момент виникнення права на перерахунок настає не раніше вказаної дати. Отже, підстави для перерахунку пенсії згідно з довідкою прокуратури Черкаської області від 20.03.2020 № 18/327вих20 відсутні, оскільки розмір заробітної плати зазначено на 06.09.2017 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704.
Однак, доводи відповідача про те, що відсутні підстави для перерахунку пенсії, є помилковими та не доводять правомірності його дій, оскільки чинна з 13.12.2019 норма частини 20 статті 86 Закону № 1697-VII визначає, що умовою перерахунку пенсії за вислугу років є підвищення заробітної плати прокурорським працівникам.
Колегія суддів враховує, що грошове забезпечення працівників прокуратури істотно збільшилося ще в жовтні 2017 року.
Протягом усього періоду дії норми статті 86 Закону № 1697-VІІ, яка визначала, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, позивач мала право на перерахунок пенсії, проте була позбавлена можливості таке право реалізувати з огляду на бездіяльність Кабінету Міністрів України.
Така бездіяльність уряду була предметом розгляду у судах.
Верховний Суд в постанові від 24.04.2019 (справа № 826/8546/18) звернув увагу, що Кабінет Міністрів України протягом тривалого часу ухиляється від прийняття рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, необхідність прийняття яких Законом № 1697-VІІ покладено саме на уряд.
Суди у зазначеній справі визнали протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо неприйняття порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, як це передбачено частиною 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» та зобов`язали Кабінет Міністрів України протягом 30 днів з дня набрання рішенням законної сили вжити заходів та ухвалити рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури.
Проте, рішення суду фактично Кабінетом Міністрів України не виконано.
Відсутність затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури зумовило неможливість проведення органами Пенсійного фонду України перерахунку зазначених пенсій, у тому числі, пенсії позивача.
Реалізація її права була забезпечена саме рішенням Конституційного Суду від 13.12.2019.
Таким чином, колегія суддів вважає підхід відповідача до вирішення заяви позивача незаконним, оскільки останній має право на перерахунок його пенсії з 13.12.2019.
Твердження відповідача про той факт, що для реалізації пенсіонерами права на перерахунок пенсії, визначеного статтею 86 Закону №1697-VІІ (у редакції, що діє з 13.12.2019), обов`язковою умовою є прийняття урядом нової постанови про підвищення заробітної плати прокурорським працівникам, є хибним з огляду на те, що на момент прийняття Конституційним Судом України зазначеного рішення вже існувала суттєва різниця в оплаті праці діючих працівників прокуратури та розмірі заробітних плат, з яких розраховані пенсії прокурорських пенсіонерів.
Крім того, постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657 є чинною, а тому відсутні підстави для її незастосування. Таке рішення уряду є рішенням про «підвищення заробітної плати прокурорським працівникам».
Таким чином, позивач має право на перерахунок пенсії відповідно до статті 86 Закону № 1697-VII на підставі довідки прокуратури Черкаської області від 20.03.2020 № 18/327вих20.
Щодо дати, з якої відповідач зобов`язаний здійснити перерахунок пенсії позивача, колегія суддів звертає увагу, що первинна редакція частини двадцятої статті 86 Закону № 1697 до 13.12.2019 (дата ухвалення Конституційним Судом України рішення №7-р(II)/2019) не набирала чинності та не застосовувалася, оскільки Законом № 76-VIII цю первинну редакцію з 01.01.2015 було змінено на речення «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України», тобто ці зміни було внесені в текст статті 86 Закону № 1697-VІІ ще до дати набрання нею чинності (15.07.2015).
Отже, частина двадцята статті 86 Закону № 1697 (в первинній редакції, якою визначено умови та порядок перерахунку пенсії за вислугу років працівникам прокуратури) на підставі рішення Конституційного Суду України № 7-р(II)/2019 набрала чинності 13.12.2019 та підлягає застосуванню починаючи з цієї дати.
Щодо позовних вимог в частині перерахунку пенсії в розмірі 90 % від суми усіх складових заробітку, колегія суддів зазначає наступне.
На час призначення позивачу пенсії, пенсійне забезпечення працівників прокуратури визначалося статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789.
Разом із цим, відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VІІ на даний час пенсія обчислюється в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Як вбачається із матеріалів пенсійної справи, станом на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії (05.03.2020) він отримував пенсію за вислугу років у розмірі 90 % заробітної плати. Право на такий відсотковий розмір пенсії підтверджено також рішенням Христинівського районного суду м. Черкаської області від 03.04.2013 у справі № 706/164/13-а, яке набрало законної сили та рішенням Христинівського районного суду м. Черкаської області від 08.08.2016 у справі № 706/948/16-а (а.с. 4-8).
Відповідно до статті 2 КАС України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Ця мета перекликається зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до неї кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», № 40450/04, пункт 64).
Засіб юридичного захисту має бути «ефективним» в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення у справі «Аксой проти Туреччини» (Aksoy v. Turkey), № 21987/93, пункт 95).
При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (рішення у справі «Джорджевич проти Хорватії» (Djordjevic v Croatia), № 41526/10, пункт 101; рішення у справі «Ван Остервійк проти Бельгії» (VanOosterwijck v Belgium), №7654/76 пункти 36-40). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.
Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 підкреслив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).
Відповідно до частини 1 статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003).
Відмовляючи у перерахунку, відповідач не висловлювався щодо цих аспектів перерахунку, оскільки вважав, що позивач немає права на перерахунок взагалі.
Водночас, перерахунок пенсії не у тому відсотковому розмірі відносно заробітної плати, який було встановлено позивачу при призначенні пенсії змусить позивача повторно звертатись до суду з позовом.
Рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
На переконання колегії суддів, позовні вимоги про захист права не можуть вважатися передчасними, якщо вони були предметом правовідносин, з яких виник спір.
Позивач звертався із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням усіх сум складових заробітку. Відсутність заперечень в цій частині у рішенні відповідача, що оскаржується, не свідчить, що з питань урахування 90 % від сум усіх складових заробітку  відсутній спір.
Таким чином, на підставі вказаних вище судових рішень у справі № 706/164/13-а та № 706/948/16-а, позивачу було підтверджено процентний розрахунок заробітку -  90 %, що також підтверджується матеріалами пенсійної справи, а тому перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до ст. 86 Закону України "Про прокуратуру", рішення Конституційного Суду від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)/2019 та постанови КМУ від 30.08.2017 № 657 на підставі довідки прокуратури Черкаської області від 20.03.2020 № 18/327вих20 необхідно здійснити із розрахунку 90 % від сум усіх складових заробітку  
Посилання відповідача на те, що при застосуванні ст. 86 Закону № 1697-VІІ розмір пенсії встановлюється на рівні 60 %, є безпідставним, оскільки при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.
Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії без обмеження граничного розміру, колегія суддів зазначає таке.
Законом  України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ внесено зміни до частини п`ятнадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, згідно з якою максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Однак, вказана норма набрала чинності після призначення позивачу пенсії за вислугу років.
Частиною другою розділу  II  Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VІ  передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Тобто, норми  Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ в цій частині до позивача не застосовуються, оскільки вказаний закон поширює свою дію на прокурорів та слідчих органів прокуратури, яким пенсія призначена та виплачується саме за нормами цього  Закону  з дати набрання ним чинності. Отже, зміни стосуються саме призначення пенсії, а не її перерахунку.
Натомість, позивачу пенсія призначена відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, тобто до набрання чинності  Законом № 1697-VІІ.
Таким чином, враховуючи те, що позивач вже є пенсіонером і пенсія призначена йому відповідно до Закону № 1789-ХІІ, то до розміру пенсії позивача не можуть застосовуватись обмеження максимального розміру пенсії, визначені Законом № 1697-VІІ.
Висновки суду першої інстанції про передчасність позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром, колегія суддів вважає помилковими, оскільки дані позовні вимоги про захист права не можуть вважатися передчасними, якщо вони були предметом правовідносин, з яких виник спір.
Крім того, перерахунок пенсії у разі її обмеження максимальним розміром змусить позивача повторно звертатись до суду з позовом.
Більше того, право на виплату позивачу пенсії без обмеження максимальним розміром підтверджено вищевказаними рішеннями у справі № 706/164/13-а та у справі № 706/948/16-а.
Колегія суддів зауважує, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Згідно з ч. 3 ст. 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
З огляду на те, що дана справа є типовою та відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду від 14.09.2020 у зразковій справі № 560/2120/20, суд апеляційної інстанції врахував правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що для відновлення порушених прав позивача слід змінити оскаржуване рішення суду та викласти четвертий абзац резолютивної частини в наступній редакції: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, буд. 23; код ЄДРПОУ 21366538) здійснити з 13.12.2019 перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) у розмірі 90 % заробітної плати на підставі довідки прокуратури Черкаської області від 20.03.2020 № 18/327 вих 20 відповідно до статті 86 Закону України від 14.10.2014 №1697-VІІ «Про прокуратуру» без обмеження максимальним розміром та виплатити різницю між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії, але не більш як за 12 місяців».
Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги позивача, колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позову, однак, останній не вірно застосував до спірних правовідносин норми права та не повно встановив обставини справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Апелянт надав до суду докази, що частково спростовують висновки суду першої інстанції.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив його змінити в частині щодо відсотку заробітної плати, з якого відбувається перерахунок пенсії, та щодо здійснення перерахунку пенсій без обмеження їх граничного розміру, оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи і частково порушено норми матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01.04.2021 змінити в мотивувальній та резолютивній частинах.
Викласти абзац четвертий резолютивної частини рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01.04.2021 в наступній редакції:
«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, буд. 23; код ЄДРПОУ 21366538) здійснити з 13.12.2019 перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідно до статті 86 Закону України від 14.10.2014 №1697-VІІ «Про прокуратуру» у розмірі 90 % заробітної плати на підставі довідки прокуратури Черкаської області від 20.03.2020 № 18/327 вих20 без обмеження максимальним розміром та виплатити різницю між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії, але не більш як за 12 місяців».
В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01.04.2021 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий:                                                                                Василенко Я.М.
                           
Судді:                                                                                          Ганечко О.М. 

                                                                                                    Кузьменко В.В.