УХВАЛА

27 липня 2021 року 
м. Київ
справа № 520/16952/2020
адміністративне провадження № К/9901/24897/21
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А. перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про скасування наказу та поновлення на посаді,
В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі - ГУ НП в Харківській області), в якому просив: скасувати наказ ГУ НП в Харківській області від 16 листопада 2020 року №826 про звільнення його з посади начальника Центру забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області  та поновити його на займаній посаді.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12 січня 2021 року позов задоволено. Скасовано наказ ГУ НП в Харківській області  від 16 листопада 2020 року № 826 про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Центру забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області. Поновлено позивача на займаній посаді.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2021 року скасовано рішення суду першої інстанції та відмовлено в позові.
06 липня 2021 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2021 року, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення ним норм процесуального права. Заявник просить скасувати оскаржене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Предметом спору у цій справі є правомірність застосування до посадової особи заходів дисциплінарного впливу у вигляді звільнення з посади за порушення службової дисципліни та скасування наказу про звільнення.
З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким внесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.
Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами, які необхідно вказати у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України. 
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)    статтею 328    цього Кодексу підстави (підстав). 
Так, у касаційній скарзі підставою касаційного оскарження заявником зазначено недотримання судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення ним норм процесуального права. ОСОБА_1 зазначив, що оскаржує судові рішення на підставі підпункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, так як застосування судом апеляційної інстанції положень статей 3, 12, 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, не відповідає висновкам Верховного Суду, висловленим у справах №№816/70/16, 806/647/15, 826/4681/18, 420/2916/20, 815/2705/16. 
Перевіряючи такі доводи касаційної скарги, Верховним Судом встановлено, що у наведених заявником  судових рішеннях, прийнятих у справах, розглянутих Верховним Судом, відсутній висновок щодо застосування статей 3, 12, 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Так, у справах №806/647/15 та №815/2705/16 Суд послався на положення Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України. У справі №826/4681/18 відсутні висновки щодо застосування положень статей 3,19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, про що помилково зазначв позивач, а справа №816/70/16 стосується правовідносин щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовця і предмет спору у цій справі не є подібним до спірних правовідносин. Крім того, переглядаючи судові рішення у справі №420/2916/20, Верховний Суд лише процитував положення статей 3, 12, 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, однак висновок щодо їхнього застосування, за установлених у цій справі обставин, що мають оціночний характер, у цій справі відсутній.
Інші аргументи касаційної скарги зводяться до опису обставин справи, цитування норм законодавства переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій і незгоди з висновками судів про відсутність підстав для задоволення позову. Суд зазначає, що за приписами частини другої статті 341 КАС України оцінка доказів, установлення обставин, що не були встановлені або відхилені судом та вирішення питання щодо переваги одних доказів над іншими, не є повноваженнями суду касаційної інстанції, а позивач обґрунтовує свої доводи саме посиланням на обставини справи, що мають оціночний характер у сукупності з іншими обставинами, що не є підставою для відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
Частиною першою статті 341  КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Тому касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2021 року необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,
У Х В А Л И В:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про скасування наказу та поновлення на посаді повернути особі, яка її подала.
2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                                               С.А. Уханенко