Ухвала
Іменем України 
31 серпня 2021року
м. Київ
справа № 153/1528/20
провадження № 51-3951 ск 21
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           Огурецького В. П., 
суддів:                       Короля В. В., Лагнюка М. М.,
 
розглянув касаційну скаргу представника цивільного відповідача Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія «ВУСО» (далі – ПрАТ «СК «ВУСО») – адвоката Шиліна В. А. на ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області 
від 30 березня 2021 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 30 липня 
2021 року щодо ОСОБА_1 . 
Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 30 березня 2021 року   ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності 
за ч. 1ст. 286 КК на підставі ст. 46 КК у зв`язку з примиренням обвинуваченого 
з потерпілим, а кримінальне провадження № 12020020290000170 від 30 липня 
2020 року – закрито.
Заявлений потерпілим ОСОБА_2 цивільний позов до цивільного відповідача ОСОБА_1 – залишено без розгляду.
Заявлений потерпілим ОСОБА_2 цивільний позов до цивільного відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» задоволено.
Стягнуто із ПрАТ «СК «ВУСО» на користь потерпілого ОСОБА_2 грошові кошти на відшкодування матеріальної шкоди у сумі 127 500 гривень.
Ухвалою встановлено, що 29 липня 2020 року приблизно о 14 год. 20 хв. ОСОБА_1 , керуючи технічно справним автопоїздом у складі автомобіля «КамАЗ55102» та причепа «СЗАП-8527», рухався автодорогою сполученням «Шпиків-Комаргород-Ямпіль» в напрямку с. Комаргород Томашпільського району Вінницької області, виконуючи лівий поворот, з головної дороги на другорядну, порушив пункти 16.12, 16.14 Правил дорожнього руху України, не врахував дорожньої обстановки, не надав перевагу в русі автомобілю «Mercedes-Benz Sprinter 413 CDI» під керуванням ОСОБА_2 , що виїжджав на перехрестя праворуч, та допустив зіткнення 
з вказаним автомобілем. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 413 CDI» потерпілий ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. 
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 30 липня 2021 року апеляційну скаргу представника ПрАТ «СК «ВУСО» – адвоката Шиліна В. А. задоволено частково.
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Євчена Д. В. задоволено повністю.
Ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 30 березня 2021року змінено.
Виключено з резолютивної частини ухвали рішення про задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_2 до ПрАТ «СК «ВУСО».
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_2 до ПрАТ «СК «ВУСО» залишено без розгляду.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави процесуальні витрати в сумі 6864,9 гривень, пов`язаних із залученням експертів.
Арешт, накладений ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області 
від 29 грудня 2020 року на нерухоме майно, яке перебуває у власності ОСОБА_1 , скасовано.
В іншій частині ухвала залишена без змін.
У касаційній скарзі представник цивільного відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» – адвокат Шилін В. А., посилаючись на істотне порушення судами норм кримінального процесуального закону, просить скасувати судові рішення в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_2 до ПрАТ «СК «ВУСО» та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. 
В обґрунтування своїх вимог щодо незаконності ухвали суду першої інстанції, посилається на те, що страховик відшкодовує потерпілому шкоду в межах страхових сум та на умовах спеціального Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з нормами вказаного Закону, страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована, за умови, що такі витрати здійснюються за згодою страховика. У компенсації витрат може бути відмовлено повністю або частково, якщо такі витрати здійснені 
без попереднього погодження із страховиком. Суд першої інстанції зазначив, 
що потерпілий не заперечував про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_1 та просив закрити кримінальне провадження відносно останнього 
на підставі ст. 46 КК, у зв`язку з примиренням з обвинуваченим, та пояснив, 
що претензій в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди 
до обвинуваченого він не має, оскільки шкода відшкодована в повному обсязі. Таким чином, на думку представника цивільного відповідача, судом першої інстанції встановлено, що завдана потерпілому ОСОБА_2 шкода була відшкодована 
у повному обсязі ОСОБА_1 . 
В обґрунтування своїх вимог щодо незаконності ухвали суду апеляційної інстанції, представник цивільного відповідача вказує на те, що суд не надав вичерпну відповідь на кожен з доводів його апеляційної скарги. Посилається на п. 24 Пленуму Верховного суду України від 02 липня 2004 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів», 
де зазначено, що цивільний позов може бути залишений судом без розгляду лише 
у двох випадках: 1) якщо не з`явився в судове засідання цивільний позивач або його представник; 2) коли підсудного виправдано за відсутністю в його діях складу злочину.
Вважає судові рішення такими, що не відповідають вимогам статей 370, 419 КПК.  
Заслухавши доповідь судді Верховного Суду, перевіривши матеріали провадження             та обговоривши доводи касаційної скарги представника цивільного відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» – адвоката Шиліна В. А., колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою слід відмовити на таких підставах.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Статтею 46 КК передбачено, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася 
з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. 
Частиною 1 ст. 285 КПК визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі такого звільнення кримінальне провадження підлягає закриттю (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК).
Висновки суду першої інстанції щодо звільнення ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 
ст. 286 КК на підставі ст. 46 КК, представником цивільного відповідача 
не оспорюються.
Як убачається з матеріалів провадження та копій судових рішень, під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 286 КК останній звернувся до суду з клопотанням про його звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим та закриття кримінального провадження. При цьому ОСОБА_1 у клопотанні зазначив, що стосовно позовних вимог, висунутих до нього потерпілим ОСОБА_2 , вони прийшли згоди 
в позасудовому порядку, він повністю відшкодував заподіяну шкоду, спричинену вчиненим ним злочином, і вони примирилися. 
З урахуванням того, що ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК, вперше, яке згідно ст.12 КК є нетяжким злочином, звернувся до суду із даним клопотанням та дав згоду на закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, вказуючи на розуміння наслідків цього закриття, суд, з`ясувавши також думку потерпілого ОСОБА_2 , звільнив обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК на підставі ст. 46 КК(у зв`язку з примиренням його з потерпілим), а кримінальне провадження закрив. Разом із цим, суд, заявлений потерпілим ОСОБА_2 цивільний позов 
до цивільного відповідача ПрАТ «СК «ВУСО», задовольнив, стягнув із ПрАТ «СК «ВУСО» на користь потерпілого ОСОБА_2 грошові кошти на відшкодування матеріальної шкоди у сумі 127 500 гривень.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_1 у порядку апеляційної процедури, належним чином проаналізував доводи апеляційної скарги представник цивільного відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» – адвокат Шилін В. А. щодо задоволення цивільного потерпілого ОСОБА_2 до цивільного відповідача ПрАТ «СК «ВУСО», дав на них мотивовану відповідь й частково задовольнив вимоги цієї скарги, залишивши вказаний позов без розгляду.
Зокрема, в ухвалі суду апеляційної інстанції зазначено, що судом першої інстанції безпідставно задоволено цивільний позов потерпілого  ОСОБА_2 до цивільного відповідача ПрАТ СК «ВУСО» у розмірі 127 500 гривень.
Так, у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 13 від 02 липня 2004 року «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих» роз`яснено, що у разі закриття кримінальної справи з передбачених законом підстав, цивільний позов не розглядається, потерпілому необхідно роз`яснити право звернутися з позовними вимогами в порядку цивільного судочинства.
Також, Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року (справа №531/2332/14-к) вказав, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КПК, у разі закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності цивільний позов не розглядається, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства. Оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.
Водночас у разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження 
у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності заявлений 
у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випадку позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства. 
Наведене обґрунтовано випливає з положень ч. 1 ст. 129 КПК, згідно з якими вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. 
За приписами ч. 7 ст. 128 КПК особа, яка не пред`явила цивільного позову 
в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
У зв`язку з тим, що провадження відносно ОСОБА_1 закрито за нереабілітуючих підстав, як зазначено в ухвалі апеляційного суду, потерпілий ОСОБА_2 має право вирішити питання про відшкодування шкоди в порядку цивільного судочинства.
Підстав для сумніву у правильності висновків суду апеляційної інстанції немає.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були 
б безумовними підставами для скасування чи зміни судових рішень, у касаційній скарзі не наведено.
З огляду на викладене, суд вважає, що підстав для задоволення касаційної скарги 
з мотивів, наведених у ній, немає, а тому відповідно до п. 2 ч. 2  ст. 428 КПК 
у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою слід відмовити.
Беручи до уваги наведене, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника цивільного відповідача Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія «ВУСО» (далі – ПрАТ «СК «ВУСО») – адвоката Шиліна В. А. на ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 30 березня 2021 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 30 липня 2021 року щодо ОСОБА_1 .
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
 
В. П. Огурецький                                       В. В. Король                                          М. М. Лагнюк