ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

22 вересня 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 740/2621/20
Головуючий у першій інстанції - Олійник В. П.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/712/21

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді: Харечко Л.К.,
суддів: Онищенко О.І., Скрипки А.А., 
секретар - Позняк О.М.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 , відповідачі - Головне управління Держгеокадастру у Чернігівської області, Жовтий Роман Віталійович, Відділ Державної реєстрації виконавчого комітету Ніжинської міської ради,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03 березня 2021 року у складі судді Олійник В.П., повний текст якого складений 05.03.2021 у м. Бобровиця Чернігівської області, 
                                    У С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівської області, ОСОБА_2, Відділу Державної реєстрації виконавчого комітету Ніжинської міської ради про визнання незаконним та скасування наказу ГУ Держгеокадастру про надання ОСОБА_2 на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,00 га, кадастровий номер 7423387400:07:001:0013, визнання незаконним та скасування наказу ГУ Держгеокадастру про затвердження проекту землеустрою та передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 2,00 га, кадастровий номер 7423387400:07:001:0013, скасування державної реєстрації земельної ділянки за кадастровим номером 7423387400:07:001:0013, скасування рішення державного реєстратора виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області про державну реєстрацію прав їх обтяжень на вказану земельну ділянку, що розташована за межами населеного пункту на території Перемозької сільської ради Ніжинського району від 25.10.2017 індексний номер 37759351, зобов`язання державного реєстратора виконавчого комітету Ніжинської міської ради внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації прав та обтяжень на земельну ділянку за кадастровим номером 7423387400:07:001:0013, скасування у Поземельній книзі записів про державну реєстрацію спірної земельної ділянки.
Обгрунтовувала позов тим, що 22.03.2017 зверталась до ГУ Держгеокадастру із заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га у власність для ведення особистого селянського господарства на території Перемозької сільської ради, на що листом від 20.04.2017 управління повідомило, що не має можливості розглянути заяву по суті. Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.09.2018 визнано протиправною відмову управління у наданні дозволу на підставі поданої нею заяви на розроблення документації із землеустрою та зобов`язано повторно розглянути по суті заяву.
Після того, як позивачка подала усі необхідні документи для отримання дозволу, наказом від 20.11.2018 управління Держгеокадастру на виконання рішення суду надало ОСОБА_1 дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у межах норм безоплатної приватизації на території Перемозької сільської ради, але, пізніше було з`ясовано, що право приватної власності на земельну ділянку, з приводу якої зверталась позивачка, зареєстроване за ОСОБА_2 .
Вказувала на те, що управлінню було відомо про розгляд Чернігівським окружним адміністративним судом справи щодо протиправної бездіяльності за позовом позивачки, а також, було відомо про факт звернення ОСОБА_2 про надання йому безоплатно у власність вказаної земельної ділянки, проте, порушуючи принцип забезпечення гарантій прав на землю, на підставі наказу управління державним реєстратором було проведено державну реєстрацію права власності за іншою особою, тобто, фактично, управління Держгеокадастру безпідставно та невмотивовано надало пріоритетність в отриманні спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_2 .
Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03 березня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення і ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість та порушення судом норм процесуального права.
Доводи скарги зводяться до того, що суд залишив поза увагою те, що управління Держгеокадастру фактично створило штучні умови, за яких позивачка не могла належним чином реалізувати свої право на отримання земельної ділянки у власність, оскільки, незаконно відмовляв у розгляді заяви про надання дозволу на розробку документації і таким чином, протиправно надав перевагу ОСОБА_2 , виділивши саме йому земельну ділянку у власність, що призвело до прийняття незаконного рішення та порушення у подальшому принципу законного сподівання, який є складовою частиною принципу верховенства права.     
Суд неправильно дослідив обставини щодо необхідності виділення земельної ділянки у власність на конкурентних засадах, у випадку наявності двох чи більше бажаючих її отримати.
У відзиві на апеляційну скаргу Відділ Державної реєстрації виконавчого комітету Ніжинської міської ради погоджується з рішенням суду та зазначає, що державним реєстратором в межах повноважень було встановлено відповідність заявлених прав і отриманих документів вимогам закону, а також, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та на законних підставах зареєстровано право власності на земельну ділянку. Вказує і на те, що державний реєстратор є неналежним відповідачем у справі.
Вислухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).
Згідно з ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У статті 121 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 га. 
Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
Згідно з ч. 7 ст. 118 ЗК України орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно - територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Частиною 9 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2012 № 1051, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому законом порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до п. п. 49-54 цього Порядку.
За змістом ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.09.2020 у справі № 688/2908/16-ц зазначила, що у дозволі на виготовлення проекту землеустрою визначається лише приблизна площа земельної ділянки та орієнтовне місцезнаходження. Конкретизується земельна ділянка у проекті землеустрою.  Також Велика Палата дійшла висновку, що неможливо надати єдину універсальну відповідь на питання про те, чи є поведінка органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який надав дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кільком особам, правомірною чи неправомірною. Відповідь на це питання залежить від оцінки такої поведінки як добросовісної чи недобросовісної, і така оцінка має здійснюватись у кожній справі окремо виходячи з конкретних обставин справи.
Рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 17.10.2018 у справі № 380/624/16-ц).   
Судом встановлено, що 22.03.2017 ОСОБА_1 звернулась до Головного Управління Держгеокадастру із заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в межах норм безоплатної приватизації орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Перемозької сільської ради, до якої додала викопіювання з планово - картографічного матеріалу Перемозької сільської ради.
У відповідь на заяву позивачки 20.04.2017 та 22.06.2017 управління вказало на відсутність можливості розгляду заяви по суті та прийняття відповідного рішення з посиланням на те, що Перемозька сільська рада не надала своєї позиції стосовно виділення ОСОБА_1 у власність зазначеної земельної ділянки.  
Також було повідомлено її про те, що вказана земельна ділянка включена в межі земельного масиву, який передбачається для передачі у власність громадян - учасникам АТО та членам сімей загиблих на сході країни, у зв`язку з чим, правові підстави для надання дозволу на розроблення документації із землеустрою відсутні.
25.04.2017 до Головного Управління Держгеокадастру звернувся ОСОБА_2 із заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в межах норм безоплатної приватизації орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Перемозької сільської ради, як учаснику АТО.
Наказом ГУ Держгеокадастру від 13.05.2017 наданий дозвіл ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою.
28.08.2017 проведена державна реєстрація земельної ділянки площею 2,00 га, кадастровий номер 7423387400:07:001:0013, для ведення особистого селянського господарства.
Наказом Управління від 22.09.2017 стосовно ОСОБА_2 був затверджений проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,00 га з кадастровим номером 7423387400:07:001:0013, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованій на території Перемозької сільської ради.
20.10.2017 проведена за ОСОБА_2 державна реєстрація вказаної земельної ділянки.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.09.2018 у справі № 825/1489/18 визнано протиправною відмову ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою. Зобов`язано управління повторно розглянути її заяву з урахуванням висновків, викладених у рішенні. Суд встановив відсутність належного оформлення рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою через порушення управлінням вимог ст. ст. 118, 122 ЗК України.
На виконання рішення суду, наказом ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області надано дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованій на території Перемозької сільської ради, орієнтовною площею 2,00 га.
Проте у листі на адресу адвоката Зубицької Л.М. було повідомлено, що при зверненні громадян, в тому числі, ОСОБА_1 перевірялась наявність вільних земель на Публічній Кадастровій карті України і встановлено, що згідно з викопіюваннями з планово-картографічного матеріалу Перемозької сільської ради з вказаним бажаним місцем розташування земельної ділянки, що додаються до наказів ГУ Держгеокадастру, вже зареєстрована земельна ділянка площею 2 га з кадастровим номером 7423387400:07:001:0013.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів, на підставі вищевикладених обставин, погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що поведінка відповідача - Головного Управління Держгеокадастру не може вважатись недобросовісною та неправомірною, оскільки, враховує, що на момент подання ОСОБА_1 адміністративного позову проект землеустрою стосовно ОСОБА_2 вже був затверджений, державна реєстрація земельної ділянки за кадастровим номером 7423387400:07:001:0013 була проведена. Також слід зазначити, що рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є однією із стадій оформлення права власності на земельну ділянку і такий дозвіл не є правовстановлюючим документом та не гарантує особі набуття права на конкретну, індивідуально визначену земельну ділянку.
Суд правильно дійшов висновку в частині того, що позивачкою відповідно до ст. 12 ЦПК України не надано доказів щодо раніше сформованого проекту землеустрою на земельну ділянку, яка виділена у власність ОСОБА_2 , його погодження та затвердження після отримання нею дозволу 20.11.2018, тобто, фактично свого права на формування проекту та вчинення інших необхідних дій з метою отримання в подальшому у власність земельної ділянки, ОСОБА_1 не реалізувала і лише у червні 2020 року звернулась до суду з даним позовом.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд, неправильно дослідив обставини справи та залишив поза увагою факт необхідності виділення земельної ділянки у власність на конкурентних засадах і таким чином ухвалив незаконне рішення, до уваги апеляційним судом не сприймаються та спростовуються вищевикладеним.
Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи та ухвалив рішення, яке відповідає нормам матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи зазначене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування законного і обгрунтованого по суті рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, 

                                      
                                  П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03 березня 2021 року залишити без змін.  
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складений 27.09.2021.

Головуюча     судді: