ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" липня 2021 р.           Справа№ 910/16952/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Гаврилюка  О.М.
суддів:            Ткаченка Б.О. 
          Суліма  В.В. 
 
за участю секретаря судового засідання: Нікітенко А.В.
за участю представників сторін: згідно із протоколом судового засідання
розглянувши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи Михальської Вікторії Валеріївни 
на    рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2021 (повне рішення складене та підписане 16.04.2021)
у справі № 910/16952/20 (суддя Ломака В.С.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Пріор"
до Фізичної особи Михальської Вікторії Валеріївни 
про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Пріор" (далі - позивач) звернулась до господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи Михальської Вікторії Валеріївни (далі - відповідач) про зобов`язання відповідача повернути позивачу порошок мідний ПСМ-1 в кількості 3 283,87 кг шляхом доставки за місцем знаходження позивача за адресою: Київська область, Васильківський район, селище міського типу Калинівка, вулиця Індустріальна, будинок 9 .
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Пріор" посилалося на те, що 25.01.2018  між ним та Фізичною особою-підприємцем Михальською Вікторією Валеріївною укладено договір про виконання робіт з використанням матеріалу замовника № 25/01-2018, за умовами якого остання доручила, а позивач зобов`язався виконати відповідно до умов цього договору роботи з обробки, збагачення або переробки (розпилення) давальницької сировини - порошок мідний гранульований ПСМ1 у готову продукцію, а замовник зобов`язався прийняти готову продукцію порошку ПРМЖХ4-08 і оплатити проведену роботу. Умовами цього правочину також передбачено, що виготовлення готової продукції проводиться з давальницької сировини замовника, або виконавця з подальшим поверненням. На виконання умов укладеного між сторонами договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Пріор" для виготовлення готової продукції використало власну сировину - порошок мідний ПСМ-1 у кількості 3 283,87 кг загальною вартістю 431 204,30 грн. Проте всупереч досягнутим сторонами домовленостям відповідач не повернув позивачу означену сировину, використану виконавцем, у зв`язку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Пріор" просило суд зобов`язати замовника повернути позивачу порошок мідний ПСМ-1 у кількості 3 283,87 кг шляхом доставки за місцем знаходження позивача. Також позивач вказував на те, що після виникнення спірних правовідносин відповідач припинив здійснення підприємницької діяльності, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності відповідача від 02.10.2019 № 20710060002021016.
При цьому, у позовній заяві позивач вказує відповідача як фізичну особу, яка фактично припинила господарську діяльність.
Зі змісту відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань судом встановлено, що діяльність фізичної особи - підприємця Михальської Вікторії Валеріївни було припинено 02.10.2019.
Тобто, станом на час подання Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Пріор" позову підприємницька діяльність відповідача була припинена.             
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.04.2021 позов задоволено частково. Зобов`язано Фізичну особу Михальській Вікторії Валеріївні повернути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Пріор" порошок мідний ПСМ-1 у кількості 2 213,87 кг шляхом доставки за місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Пріор" за адресою: Київська область, Васильківський район, селище міського типу Калинівка, вулиця Індустріальна, будинок 9 , стягнуто з Фізичної особи Михальської Вікторії Валеріївни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Пріор" 4   381,57 грн    витрат по сплаті судового збору.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги
Відповідно до витягу із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/16952/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Сулім В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.05.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи Михальської Вікторії Валеріївни на рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2021 у справі № 910/16952/20 та призначено справу до розгляду у судовому засіданні 24.06.2021.
23.06.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від скаржника надійшло клопотання про відкладення мотивоване тим, що уповноважений представник заявника апеляційної скарги приймає участь в іншому судовому засіданні, в якості захисника у Дарницькому районному суді міста Києва.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2021 задоволено клопотання Фізичної особи Михальської Вікторії Валеріївни про відкладення розгляду справи. Відкладено розгляд справи № 910/16952/20 за апеляційною скаргою Фізичної особи Михальської Вікторії Валеріївни на рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2021 у справі №   910/16952/20.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись із прийнятим рішенням місцевого господарського суду, Фізична особа Михальська Вікторія Валеріївна звернулась до апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк для подачі апеляційної скарги а рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2021 у справі № 910/16952/20, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2021 у справі № 910/16952/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Пріор" до Фізичної особи Михальської Вікторії Валеріївни , яким відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Пріор" в задоволенні позовних вимог до Михальської Вікторії Валеріївни про зобов`язання відповідача повернути позивачу порошок мідний ПСМ1 в кількості 3 283,87 кг шляхом доставки за місцем знаходження позивача за адресою: Київська обл., Васильківський район, селище міського типу Калинівка, вулиця Індустріальна, будинок 9, в повному обсязі, покласти судові витрати на позивача.
Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.
На думку скаржника, суд визнав як доведений факт наявність у позивача відповідних товарних запасів лише на підстав наданих ним видаткових накладних, хоча наявність цих видаткових накладних цього не доводить.
Скаржник наголошує про те, що він не надавав згоди на використання сировини позивача для виконання погоджених сторонами робіт, і не приймав такої сировини за давальницькими накладними від позивача. Також не можуть підтверджувати наявність відповідних товарних запасів та використання їх для виконання погоджених сторонами робіт витратна відомість від 17.08.2020 з виготовлення та реалізації порошку ПРМЖХ4-108 та довідка про нормативний склад означеної продукції від 17.08.2020 № 89, оскільки вони датовані 2020 роком і не існували у 2018р. А також в них йдеться про порошок ПРМЖХ4-108, а за умовами договору від 25.01.2018 №   25/01-2018 мав бути виготовлений порошок ПРМЖХ4-08. Натомість позивач, якщо він використав сировину із власних товарних запасів, мав передати її в якості давальницької сировини відповідачу за давальницькою накладною, але матеріали справи не містять жодних належного доказу на підтвердження цього.
Скаржник вказує на те, що під час виконання умов договору позивач постійно мав дефіцит власного витратного матеріалу для виконання робіт для інших замовників, а не за наведеною угодою, як зазначив суд першої інстанції в своєму рішенні від 06.04.2021, у зв`язку із чим купував означений витратний матеріал у відповідача. 
На думку скаржника, в діях позивача, в особі його директора Сахненка С.О., вбачається намагання несправедливого збагачення за рахунок жінки з малолітньою дитиною, у зв`язку із припиненням нею підприємницької діяльності, з якої він перестав отримувати дохід.
Узагальнені доводи доповнення до апеляційної скарги
У доповненні до апеляційної скарги, поданому до суду 23.06.2021, скаржник вказує на те, що підприємницькою діяльністю відповідачка не займалася, з жодним із контрагентів або їх представниками не спілкувалася, товарно-матеріальних цінностей не отримувала, не зберігала, не переробляла та не продавала; весь час, коли вона була зареєстрована, фізичною особою-підприємцем, відповідачка знаходилась в декретній відпустці по догляду за дитиною, чим фактично і займалась. Всю наведену інформацію відповідачка завчасно, до моменту подання відзиву на позов, повідомила своєму представнику адвокату Даниленко Євгенію Валерійовичу  для аргументації позиції у справі, проте, після ознайомлення адвоката Полєтаєва Ігоря Олексійовича із матеріалами справи, тобто після 07.06.2021, відповідачці стало відомо, що адвокат Даниленко Євгеній Валерійович наведену інформацію суду не надав, чим повністю змінив суть заперечень відповідачки проти позову.
Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу          
Позивачем не було надано відзиву на апеляційну скаргу, що, в свою чергу, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України.
Явка учасників у судове засідання
Представники позивача у судове засідання, призначене на 20.07.2021, не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями, наявними у матеріалах справи.
Згідно із ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, які містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК, судова колегія ухвалила розглядати апеляційну скаргу за відсутності представників позивача.
Позиції учасників справи
Представники відповідача у судовому засіданні 20.07.2021 підтримали вимоги апеляційної скарги, просили рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2021 у справі №   910/16952/20 скасувати, з підстав, викладених у скарзі.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
25.01.2018 між позивачем та відповідачем укладено договір про виконання робіт з використанням матеріалу замовника № 25/01-2018 (далі - Договір), за умовами якого відповідач, за договором замовник, доручив, а позивач, за договором виконавець, зобов`язався виконати відповідно до умов цього договору роботи з обробки, збагачення або переробки (розпилення) давальницької сировини - порошок мідний гранульований ПСМ1 у готову продукцію, а відповідач зобов`язався прийняти готову продукцію порошку ПРМЖХ4-08 і оплатити проведену роботу.
За умовами пункту 2.1 Договору результатом виконаних робіт за цим договором є порошок ПРМЖХ4-08.
Відповідно до пункту 3.1 цієї угоди виготовлення готової продукції проводиться з давальницької сировини відповідача, або позивача з подальшим поверненням.
За змістом пункту 3.2 Договору продукція виготовляється з давальницької сировини - порошку мідного гранульованого ПСМ1.
Згідно з пунктом 3.4 Договору приймання давальницької сировини проводиться по давальницькій накладній за кількістю з урахуванням угару (7%).
Розділом 4 Договору передбачено, що загальна ціна (вартість) цього договору визначається кількістю переданої або сплаченої продукції позивачем протягом всього строку дії Договору. Ціна та загальна вартість робіт визначається у видаткових документах, що надаються позивачем відповідачу. Ціна на роботи є динамічною і може змінюватись (коригуватись) позивачем в односторонньому порядку. Термін оплати: двадцять банківських днів з моменту підписання акту здачі-приймання робіт (надання послуг).
Пунктами 5.1, 5.2 Договору встановлено, що роботи за цим договором мають бути виконані протягом двадцяти робочих днів з моменту отримання давальницької сировини. Про готовність продукції до прийняття позивач письмово (факсом) або іншим способом повідомляє відповідача. Здача-приймання робіт здійснюється сторонами за актом протягом 3-х днів з моменту повідомлення відповідачем про готовність робіт.
Пункт здачі-приймання - смт. Калинівка (пункт 5.5 Договору).
Відповідно до пункту 5.6 Договору доставка готової продукції здійснюється відповідачем.
Умовами пунктів 6.1, 6.2 наведеного правочину передбачено, що останній набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до моменту його остаточного виконання до 31.12.2018. У разі, якщо за 1 (один) місяць до закінчення строку дії цього Договору жодна із сторін письмово не заявить про своє бажання щодо припинення строку дії Договору, цей Договір вважається автоматично продовженим ще на один календарний рік на тих самих умовах.
Позивачем, на виконання умов Договору проведено передбачені роботи, а також передано відповідачу виготовлену за результатами здійснення таких робіт готову продукцію - порошок ПРМЖХ4-08 у загальній кількості 3 054 кг, використавши при цьому сировину - порошок мідний гранульований ПСМ1 у кількості 3 283,87 кг (з урахуванням угару в розмірі 7 %), що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями підписаних між сторонами актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 26.01.2018 №   ІКП-000002 щодо розпилення порошку ПРМЖХ4-08 С-180 у кількості 854 кг загальною вартістю 36 722,00 грн, від 27.02.2018 № ІКП-000003 щодо розпилення порошку ПРМЖХ4-08 С-180 у кількості 300 кг загальною вартістю 13 500,00 грн, від 31.05.2018 № ІКП-000006 щодо розпилення порошку ПРМЖХ4-08 С-180 у кількості 200 кг загальною вартістю 9 000,00 грн, від 03.07.2018 № ІКП-000008 щодо розпилення порошку ПРМЖХ4-08 С-180 у кількості 200 кг загальною вартістю 9 000,00 грн, від 24.07.2018 №   ІКП-000009 щодо розпилення порошку ПРМЖХ4-08 С-180 у кількості 300 кг загальною вартістю 13 500,00 грн, від 01.08.2018 № ІКП-000010 щодо розпилення порошку ПРМЖХ4-08 С-180 у кількості 200 кг загальною вартістю 9 000,00 грн, від 07.08.2018 № ІКП-000011 щодо розпилення порошку ПРМЖХ4-08 С-180 у кількості 500 кг загальною вартістю 22 500,00 грн та від 04.09.2018 № ІКП-000012 щодо розпилення порошку ПРМЖХ4-08 С-180 у кількості 500 кг загальною вартістю 22 500,00 грн, а також відповідних актів приймання-передачі товару (а саме: порошку ПРМЖХ4-08) від 26.01.2018 в кількості 854 кг, від 27.02.2018 в кількості 300 кг, від 31.05.2018 в кількості 200 кг, від 03.07.2018 в кількості 200 кг, від 24.07.2018 в кількості 300 кг, від 01.08.2018 в кількості 200 кг, від 07.08.2018 в кількості 500 кг та від 04.09.2018 в кількості 500 кг.
Із матеріалів справи вбачається, що наявність у позивача відповідних товарних запасів давальницької сировини (порошку мідного гранульованого ПСМ1) на момент проведення робіт за вищевказаними актами підтверджується наявними у матеріалах справи копіями видаткових накладних від 10.05.2017 № РН-0000046 на суму 244 140,00 грн (з розрахунку  130 грн/кг), від 20.09.2017 № РН-0000126 на суму 100 000,00 грн (з розрахунку 130 грн/кг) та від 04.01.2018 № РН-04/01 на суму 200 035,20 грн (з розрахунку 134 грн/кг), які підтверджують закупівлю позивачем у Товариства з обмеженою відповідальністю "СП Екометал" порошку мідного в загальному обсязі 3 450 кг.
Факт передачі відповідачу протягом січня-вересня 2018р. виготовленої відповідно до умов Договору за результатами здійснення відповідних робіт готової продукції - порошку ПРМЖХ4-08 у загальній кількості 3 054 кг з використанням при цьому сировини - порошку мідного гранульованого ПСМ1 у кількості 3 283,87 кг (з урахуванням угару в розмірі 7%) також підтверджується вищенаведеними документами, а також наданим позивачем витратною відомістю від 17.08.2020 з виготовлення та реалізації порошку ПРМЖХ4-108 у період з січня по вересень 2018р. та довідкою про нормативний склад означеної продукції від 17.08.2020 № 89.
Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за Договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення виконавцем своїх зобов`язань за цим правочином.
Позивач звернувся до відповідача з вимогою від 04.08.2020 № 04/08/20, в якій просив замовника повернути порошок мідний ПСМ-1 у кількості 3 283,87 кг до 10.08.2020, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями опису вкладення у відповідний лист з відміткою відділення поштового зв`язку від 04.08.2020 та накладної № 0411631889271.
Однак, відповіді на надіслану претензію відповідачем не надано, вимог позивача у встановлений строк в добровільному порядку не виконано, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із даним позовом.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України)  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.
За умовами частини 1 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (частина 2 статті 837 ЦК України).
Згідно з частиною 1 статті 839 ЦК України підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до частин 1, 2 статті 840 ЦК України якщо робота виконується частково або в повному обсязі з матеріалу замовника, підрядник відповідає за неправильне використання цього матеріалу. Підрядник зобов`язаний надати замовникові звіт про використання матеріалу та повернути його залишок.
Якщо робота виконується з матеріалу замовника, у договорі підряду мають бути встановлені норми витрат матеріалу, строки повернення його залишку та основних відходів, а також відповідальність підрядника за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків.
Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).
Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з положеннями статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Як було зазначено вище, у пункті 3.1 Договору його сторони погодили, що виготовлення готової продукції проводиться, зокрема, з давальницької сировини виконавця з подальшим поверненням.
Як вбачається із матеріалів справи, позивач у заяві про зменшення розміру позовних вимог, визнав факт передачі відповідачем позивачу порошку мідного гранульованого ПСМ1 у кількості 1 070 кг (орієнтовною закупівельною вартістю 130 грн/кг) на підставі давальницької накладної від 26.02.2018 в межах саме спірного договору про виконання робіт з використанням матеріалу замовника від  25.01.2018 № 25/01-2018. 
Відповідно до частини 1 статті 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 75 ГПК України, визнання сторонами поставки відповідачем позивачу порошку мідного гранульованого ПСМ1 у кількості 1 070 кг (орієнтовною закупівельною вартістю 130 грн/кг) на підставі давальницької накладної від 26.02.2018 в межах спірного договору про виконання робіт з використанням матеріалу замовника від 25.01.2018 року № 25/01-2018, колегія суддів погоджується із висновком господарського суду першої інстанції та вважає доведеним факт повернення відповідачем позивачу частини спірної давальницької сировини - порошку мідного гранульованого ПСМ1 у кількості 1 070 кг (орієнтовною закупівельною вартістю 130 грн/кг), на підставі давальницької накладної від 26.02.2018.
Таким чином, оскільки на час звернення позивача до Господарського суду міста Києва з даним позовом - 29.10.2020, зобов`язання відповідача з повернення позивачу порошку мідного гранульованого ПСМ1 у кількості 1 070 кг (орієнтовною закупівельною вартістю  130 грн/кг) було відсутнє, у зв`язку із чим, у задоволенні вимог позивача про зобов`язання відповідача повернути порошок мідний ПСМ-1 в кількості 1 070 кг шляхом доставки за місцем знаходження позивача належить відмовити.
Відповідно до ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Частина 1 ст. 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання  та  інші  учасники  господарських відносин  повинні  виконувати  господарські  зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 ст. 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Однак, у матеріалах справи відсутні докази повернення відповідачем позивачу спірного порошку мідного ПСМ-1 у кількості 2 213,87 кг.
Таким чином, оскільки відповідачем після закінчення строку дії договору від 25.01.2018 № 25/01-2018, а також у строк, зазначений у вимозі позивача від 04.08.2020 № 04/08/20, не повернуто останньому порошок мідний ПСМ-1 у кількості 2 213,87 кг загальною вартістю 292 104,30 грн (що становить різницю між загальною вартістю витраченого позивачем спірного матеріалу в розмірі 431 204,30 грн та вартістю фактично повернутого позивачу порошку мідного ПСМ-1 у кількості 1 070 кг орієнтовною закупівельною вартістю 130 грн/кг, яка становить 139 100,00 грн.), а також не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження факту здійснення такої поставки чи відсутності у нього відповідного обов`язку, то позовні вимоги про повернення на користь позивача порошку мідного ПСМ-1 у кількості 2 213,87 кг шляхом доставки за місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Пріор" за адресою: Київська область, Васильківський район, селище міського типу Калинівка, вулиця Індустріальна, будинок 9 (що відповідає зокрема, умовам пункту 5.5 Договору, за яким пункт здачі-приймання -  смт. Калинівка), є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.
Відповідач посилається на те, що під час виконання умов Договору позивач постійно мав дефіцит власного витратного матеріалу для виконання робіт за наведеною угодою, у зв`язку з чим, купував означений витратний матеріал у відповідача, зокрема, 20.06.2017 - на суму 165 000,00 грн, 02.08.2017 - на суму 329 820,00 грн, 16.03.2018 - на суму 345 000,00 грн, 17.07.2018 - на суму 197 139,00 грн. Крім того, у 2017 році між сторонами було укладено ряд інших договорів про виконання робіт з використанням матеріалу замовника, за якими відповідач відповідно до давальницьких накладних передав позивачеві 5 480 кг сировини, з яких: 4 470 кг було витрачено на виготовлення готової продукції, а 1 070 кг - залишилося невикористаними у 2017 році та за домовленістю сторін перейшло у 2018 рік на Договір про виконання робіт з використанням матеріалу замовника від 25.01.2018 № 25/01-2018. Також, відповідач зазначив, що 28.02.2018 за давальницькою накладною Михальська Вікторія Валеріївна додатково передала позивачу ще 1070 кг сировини для виконання умов Договору про виконання робіт з використанням матеріалу замовника від 25.01.2018 №   25/01-2018. Крім того, 20.03.2018 та 01.06.2018 відповідачем було придбано та відправлено на адресу позивача витратний матеріал загальним обсягом 1 738 кг. Відтак, загальна кількість витратного матеріалу, який позивач отримав від відповідача протягом січня-червня 2018р. склала 3 878 кг, що повністю покриває виготовлення обсягу готової продукції, зазначеного в позовній заяві. Крім іншого, відповідач також зазначив про те, що він не надавав позивачу дозволу на використання іншого витратного матеріалу, ніж того, що наданий відповідачем, оскільки його було достатньо для виконання робіт за Договором від 25.01.2018 № 25/01-2018.
Натомість зазначене свідчить про набуття позивачем права власності на таку давальницьку сировину, з якої, у тому числі міг бути виготовлений готовий продукт - порошок ПРМЖХ4-08, та не підтверджує передачі такої давальницької сировини від відповідача до позивача для виконання погоджених сторонами робіт за договором від 25.01.2018 № 25/01-2018.
Відповідач вказує на те, що у 2017р. між сторонами укладено ряд інших договорів про виконання робіт з використанням матеріалу замовника, за якими відповідач згідно з давальницькими накладними передав позивачеві 5 480 кг сировини, з яких: 4 470 кг було витрачено на виготовлення готової продукції, а 1 070 кг - залишилося невикористаними у 2017 році та за домовленістю сторін перейшло у 2018 рік на Договір про виконання робіт з використанням матеріалу замовника від 25.01.2018 № 25/01-2018, 
Однак, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції та вважає, що правовідносини сторін за іншими договорами (зокрема, від 01.03.2017 року № 01/03-2017, від 03.04.2017 року № 03/043-2017, від 10.10.2017 № 10/10-2017, від 22.11.2017 року № 22/11-2017) не входять до предмета доказування у даній справі, а докази погодження між сторонами в установленому порядку перенесення будь-яких залишків невикористаної позивачем у 2017 році сировини, отриманої, у тому числі, за іншими договорами, а також перехід таких залишків на 2018 рік і їх використання для виконання робіт за Договором про виконання робіт з використанням матеріалу замовника від 25.01.2018 № 25/01-2018, відповідачем не надано.
Видаткові накладні від 20.03.2018 № РН-20/03-1 на суму 194 940,00 грн та від 01.06.2018 № РН-01/06-1 на суму 102 600,00 грн підписані між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "СП Екометал", а товарно-транспортні накладні від 20.03.2018 № 20/03/18-1 та від 01.06.2018 № 01/06/18 не спростовують обґрунтованість позовних вимог, оскільки вони не підписані уповноваженою особою позивача та/або скріплений печаткою останнього, тому не можуть у встановленому порядку підтверджувати участь позивача у відповідних господарських операціях та отримання від відповідача певних товарно-матеріальних цінностей.
Давальницькі накладні про передачу позивачу порошку мідного гранульованого ПСМ1 від 30.01.2017 № ДН-00001 (на 440 кг), від 27.02.2017 № ДН-00001 (на 600 кг), від 02.03.2017 № ДН-00001 (на 600 кг), від 13.03.2017 № ДН-00001 (на 600 кг), від 04.04.2017 № ДН-00001 (на 1 080 кг), від 07.08.2017 № ДН-00001 (на 1 080 кг), від 11.10.2017 № ДН-00001 (на 1 080 кг) датовані 2017р., тоді як Договір про виконання робіт з використанням матеріалу відповідача № 25/01-2018, неналежне виконання умов якого є підставою пред`явлених позивачем вимог, укладений між сторонами лише від 25.01.2018
Твердження скаржника про ненадання згоди на виготовлення готової продукції із сировини позивача є безпідставними, оскільки умовами Договору не передбачено обов`язкового надання відповідачем такої згоди та порядку її отримання, тоді як умовами пункту 3.1 Договору встановлено, що виготовлення готової продукції проводиться з давальницької сировини, зокрема, позивача з подальшим поверненням.
Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає про те, що отримавши статус фізичної особи-підприємця, особа набуває не тільки права, але й обов`язки, зокрема, належного ведення господарської діяльності.
Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, судом відхиляються як необґрунтовані та такі, що не відповідають нормам процесуального законодавства.
З приводу решти доводів скаржника, викладених в його скарзі, колегія суддів звертає увагу, такі аргументи враховані апеляційним судом, при цьому зазначає, що оскаржуване рішення є вмотивованим, місцевим судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Хаджинастасиу проти Греції", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації").
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №   2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006  №   3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній  скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.
Таким чином, апеляційна скарга Фізичної особи Михальської Вікторії Валеріївни на  рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2021 у справі № 910/16952/20 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2021 у справі №   910/16952/20 слід залишити без змін.
З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Фізичної особи Михальської Вікторії Валеріївни на  рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2021 у справі №   910/16952/20 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2021 справі №   910/16952/20 залишити без змін.
3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на Фізичну особу Михальську Вікторію Валеріївну .
4. Справу № 910/16952/20 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.
          Повний текст постанови складено та підписано 26.07.2021.

Головуючий суддя                                                                      О.М. Гаврилюк 

Судді                                                                                Б.О. Ткаченко

                                                                                В.В. Сулім