УХВАЛА

21 липня 2021 року 
м. Київ

Справа №  910/5971/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Кондратова  І.Д.  -  головуючий, Бакуліна  С.В., Кібенко  О.Р., 
за участю секретаря судового засідання: Коровай Л.В.,
за участю: 
представника позивача - Новальнєвої Н.М. (адвокат)
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Міністерства юстиції України 
на постанову Північного апеляційного господарського суду
(головуючий - Тищенко О.В., судді: Тарасенко К.В., Шаптала Є.Ю.)
від 04.02.2021
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Плисецький гранітний кар`єр" (далі - ТОВ "Плисецький гранітний кар`єр")
до Міністерства юстиції України
про визнання незаконним та скасування наказу.
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Обставини справи, встановлені судами
1.          10.05.2019 відбулися загальні збори учасників ТОВ "Плисецький гранітний кар`єр". Рішенням зборів, оформленим протоколом № 1/19, вирішено зменшити статутний капітал ТОВ "Плисецький гранітний кар`єр" на розмір частки, що знаходиться на балансі товариства, у розмірі 30,8% статутного капіталу, що в грошовому виразі становить 95 312,50 грн та на розмір часток учасників, яких виключено з товариства, у загальному розмірі 0,6% статутного капіталу, що в грошовому виразі становить 1 875 грн; в результаті частка у статутному капіталі ТОВ "Плисецький гранітний кар`єр" зменшилася з 30,8% до 0,15%. Частки інших учасників збільшилися: 
-          частка ОСОБА_1 почала становити 94,4%;
-          частка ОСОБА_2 почала становити 3%;
-          частка ОСОБА_3 почала становити 1,7%;
-          частки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ТОВ "Плисецький гранітний кар`єр" почали становити 0,15% кожна.
2.          10.09.2019 підписи учасників на рішенні зборів від 10.05.2019 були нотаріально посвідчені, на цей час учасник, який володів 65% станом на 10.05.2019, вже помер, рішення зборів від його імені було підписано представником на підставі довіреності. 
3.          25.09.2019 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим Павлом Володимировичем при примусовому виконанні провадження №58064919 винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, а саме постановлено описати та накласти арешт на майно: частку у статутному капіталі ТОВ "Плисецький гранітний кар`єр", учасником (засновником) якого є ТОВ "Плисецький гранітний кар`єр" (код ЄДРПОУ 03577160) (боржник), розмір внеску до статутного фонду 96 250 грн.
4.          15.10.2019 державним реєстратором Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області Сімоником Ярославом Івановичем здійснено державну реєстрацію вказаних вище змін до установчих документів ТОВ "Плисецький гранітний кар`єр", за №13561050017003028. ТОВ "Плисецький гранітний кар`єр" повідомило приватного виконавця округу Київської області про зміни в статутному капіталі. 
5.          19.11.2019 до Міністерства юстиції України (далі - Мін`юст) надійшла скарга приватного виконавця Говорова П.В. від 15.11.2019 №14788 (далі - скарга).
6.          Скаржник просив скасувати в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) реєстраційну дію від 15.10.2019 №13561050017003028 "Державна реєстрація змін до установчих документів  юридичної особи", проведену державним реєстратором Глинскої сільської ради Сімоником Я.І. стосовно ТОВ "Плисецький гранітний кар`єр".
7.          19.12.2019 відбувся розгляд скарги Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - Комісія). За результатами розгляду було складено висновок Комісії від 19.12.2019, яким Комісія рекомендувала: скаргу задовольнити; скасувати реєстраційну дію в ЄДР від 15.10.2019 №13561050017003028 "Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи", проведену державним реєстратором Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області Сімоником Ярославом Івановичем щодо ТОВ "Плисецький гранітний кар`єр"; анулювати доступ державного реєстратора Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області Сімоника Ярослава Івановича до ЄДР.
8.          Наказом Мін`юсту від 31.01.2020 №330/5 (далі - наказ) скаргу задоволено у повному обсязі. Скасовано реєстраційну дію в ЄДР від 15.10.2019 №13561050017003028 "Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи", проведену державним реєстратором Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області Сімоником Я.В. щодо ТОВ "Плисецький гранітний кар`єр". 
9.          Рішення загальних зборів ТОВ "Плисецький гранітний кар`єр", оформлене протоколом №1/19 від 10.05.2019, в судовому порядку оскаржене не було.
Короткий зміст позовних вимог 
10.          У квітні 2020 року ТОВ "Плисецький гранітний кар`єр" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Мін`юсту про визнання незаконним та скасування наказу.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
11.          Господарський суд міста Києва рішенням від 18.08.2020 у позові відмовив.
12.          Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що: 
-          ч. 2 ст. 4 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" дозволяє державному реєстратору проводити реєстраційну дію лише щодо юридичної особи, місцезнаходження якої співпадає з регіоном його робочого місця; робочим місцем державного реєстратора Сімоника Я.І. є Вінницька область, а ТОВ "Плисецький гранітний кар`єр" розташовано у Київській області; 
-          оскаржувана реєстраційна дія суперечила ст. 18 Закону "Про виконавче провадження", оскільки її вчинено щодо частки в статутному капіталі, на яку накладено арешт відповідною постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В., а також, оскільки внаслідок реєстраційної дії зменшено номінальну вартість частки учасника, який є у Єдиному реєстрі боржників, державний реєстратор Сімоник Я.І. не мав права проводити оскаржувану реєстраційну дію щодо ТОВ "Плисецький гранітний кар`єр" з огляду на п. 3-1 ч. 1 ст. 28 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань";
-          Мін`юст правомірно задовольнив скаргу приватного виконавця Говорова П.В. від 15.11.2019 №14788 у повному обсязі та скасував відповідну реєстраційну дію в ЄДР; наказ прийнятий в межах визначеної законом компетенції відповідача і відповідає вимогам закону, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог ТОВ "Плисецький гранітний кар`єр".
13.          Північний апеляційний господарський суд постановою від 04.02.2021 рішення суду першої інстанції скасував та ухвалив нове про задоволення позову.
14.          Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що: 
-          з огляду на дату набуття (18.04.2018) частки у статутному капіталі товариства, ТОВ "Плисецький гранітний кар`єр" мало здійснити відчуження цієї частки до 18.04.2019 та, оскільки до зазначеної дати відчуження частки товариством не здійснено, то після цієї дати товариство було зобов`язане зменшити розмір статутного капіталу відповідно до вимог ч. 5. ст. 53 Закону "Про господарські товариства";
-          той факт, що на момент нотаріального посвідчення (10.09.2019) підписів осіб, що підписали рішення зборів від ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 помер, не впливає на чинність рішення загальних зборів ТОВ "Плисецький гранітний кар`єр"; з рішення загальних зборів вбачається, що станом на 10.05.2019 участь у зборах від імені ОСОБА_1 приймала ОСОБА_9 та саме її підпис було нотаріально посвідчено на протоколі від 10.09.2019; чинним законодавством не передбачено, що рішення загальних зборів набирає чинності з моменту нотаріального посвідчення підписів осіб, які його підписали; за загальним правилом, визначеним  ст. 248 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), представництво за довіреністю припиняється, зокрема, у разі смерті особи, яка видала довіреність. Разом із цим, згідно абз. 2 п. 6 ч. 1  ст. 248 цього ж кодексу  у разі смерті особи, яка видала довіреність, представник зберігає своє повноваження за довіреністю для ведення невідкладних справ або таких дій, невиконання яких може призвести до виникнення збитків;
-          частка у статутному капіталі товариства у розмірі 30,8% не могла бути арештована, оскільки на момент арешту вона взагалі не існувала; вона вже не могла бути об`єктом продажу за будь-яким правочином, в тому числі і в порядку примусової реалізації арештованого майна; щодо цієї частки могла бути застосована лише одна процедура, визначена законом, зменшення за її рахунок розміру статутного капіталу, яка, як вбачається, була застосована ТОВ "Плисецький гранітний кар`єр" рішенням від 10.05.2019.
-          ТОВ "Плисецький гранітний кар`єр" на момент вчинення спірної реєстраційної дії не було внесене до Єдиного реєстру боржників за виконавчими провадженнями, відтак, п. 3-1 ч. 1 ст. 28 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань"  не могла бути застосована як підстава для висновку, що спірна реєстраційна дія проведена з    процедурним порушенням, відтак, висновки Господарського суду міста Києва, викладені у рішенні від 18.08.2020 не ґрунтуються на нормах права та не відповідають дійсності;
-          норми ч. 2  ст. 4 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", в редакції закону від 31.01.2019, чинній на момент вчинення реєстраційної дії від 15.10.2019, передбачали, що державна реєстрація проводиться незалежно від місця знаходження юридичної чи фізичної особи в межах Автономної Республіки Крим, області, міст Києва та Севастополя, крім державної реєстрації на підставі документів, поданих в електронній формі; суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, не перевірив, що Комісія в своєму висновку від 19.12.2019 керувалась нормою закону в редакції, що була чинною після вчинення реєстраційної дії, тоді як при вирішенні даного питання з розгляду скарги необхідно було керуватися редакцією закону чинної на момент вчинення спірної реєстраційної дії; 
-          Мін`юст розглянув подану 15.11.2019 скаргу приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В., 31.01.2020, тобто з пропуском строку, встановленого для її розгляду;
-          Комісією не встановлено, чи були порушені права або законні інтереси скаржника - приватного виконавця Говорова П.В. реєстраційною дією від 15.10.2019 №13561050017003028 і яким чином.
Короткий зміст наведених у касаційній скарзі вимог
15.          15.03.2021 Мін`юст звернувся з касаційною скаргою на постанову суду апеляційної інстанції, в якій просить її скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Доводи учасників справи
16.          Скаржник у касаційній скарзі (з урахуванням уточненої редакції) посилається на п. 1 ч. 2 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) та стверджує, що підставами касаційного оскарження є:
-          неправильне застосування ч. 2 ст. 215 ЦК у взаємозв`язку з положенням ч. 2 ст. 228 ЦК без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 03.02.2021 у справі №911/459/20, від 19.02.2020 у справі №911/269/19, від 11.03.2020 у справі №404/6619/17, від 04.06.2019 у справі №916/3156/17;
-          неправильне застосування ч. ч. 2 та 3 ст. 13 ЦК без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від   12.06.2019 у справі №487/10128/14-ц, від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц, від 04.12.2019 у справі №917/1739/17, від 28.02.2019 у справі №646/3972/16-ц;
-          неправильне застосування ч. ч. 1 та 2 ст. 16 ЦК та ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 14.05.2019 у справі №910/11511/18, від 22.01.2019 у справі №912/1856/16, від 28.05.2020 у справі №910/7164/19 та постанови Верховного Суду України від 04.10.2017 у справі №914/1128/16.
17.          В обґрунтування вимог касаційної скарги посилається також на таке:
-          правочин щодо перерозподілу часток у статутному капіталі ТОВ "Плисецький гранітний кар`єр" відображений у протоколі від 10.05.2019 №1/19 є нікчемним в силу Закону та не потребує його визнання недійсним у зв`язку із наявністю арешту на все рухоме та нерухомоме майно ТОВ "Плисецький гранітний кар`єр", який унеможливлює будь-які законні переходи права власності від одних осіб до інших;
-          вчиняючи правочин щодо перерозподілу часток у статутному капіталі ТОВ "Плисецький гранітний кар`єр" 10.05.2019, усвідомлювало наявність арештів на все рухоме та нерухоме майно в межах виконавчих проваджень з 07.12.2018; позивач діяв свідомо та цілеспрямовано з метою уникнути звернення стягнення на його майно в рахунок погашення боргу;
-          суд апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не надав належної оцінки відсутності порушеного права позивача як такого, що підлягає судовому захисту та може бути відновлене шляхом скасування наказу Мін`юсту від 31.01.2020 №330/5;
-          апеляційний суд безпідставно змінив встановлені судом першої інстанції обставини щодо наявності відомостей про позивача в Єдиному реєстрі боржників як законну підставу для відмови у проведенні реєстраційної дії, скасованої оскаржуваним наказом Мін`юсту від 31.01.2020 №330/5, зазначивши, що ТОВ "Плисецький гранітний кар`єр" на момент вчинення спірної реєстраційної дії не було внесено до Єдиного реєстру боржників за виконавчими провадженнями", що не відповідає дійсності;
-          наказ Мін`юсту від 31.01.2020 №330/5 повністю відповідав вимогам законодавства, а допущені державним реєстратором Сімоником Я.І. порушення щодо вчинення реєстраційної дії призвели до її законного скасування. 
Надходження касаційної скарги на розгляд Верховного Суду
18.          Верховний Суд ухвалою від 28.05.2021 відкрив касаційне провадження, розгляд справи за касаційною скаргою Мін`юсту призначив на 14.07.2021. Ухвалою від 14.07.2021 оголосив перерву до 21.07.2021.
19.          Перевіривши матеріали справи, дослідивши касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку про передачу справи на розгляд палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для відступу від правових висновків, що містяться у постановах Верховного Суду від 08.07.2021 у справі №640/18150/19 (колегія суддів: Баранець О.М., Кондратова І.Д., Стратієнко Л.В.), від 10.06.2020 у справі №910/11688/19 (колегія суддів Стратієнко Л.В., Губенко Н.М., Ткач І.В.). 
Підстави для передачі справи на розгляд палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду
20.          Відповідно до ч.  1 ст.  302 ГПК суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї ж палати або у складі такої палати. 
21.          Питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду може вирішуватися судом за власною ініціативою (ч.  1 ст.  303 ГПК).
22.          До 2018 року спори щодо визнання протиправними реєстраційних дій, скасування рішень про державну реєстрацію, реєстраційних записів та наказів Мін`юсту щодо скасування реєстраційних записів за позовами до державних реєстраторів чи Мін`юсту розглядалися переважно судами адміністративної юрисдикції. 
23.          Протягом 2018-2019 років Велика Палата Верховного Суду (далі - ВП ВС) змінила юрисдикційну належність таких категорій справ, застосувавши єдиний концептуальний підхід, який не залежав від того, чи йшлося про реєстраційні дії або записи, вчинені на підставі Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" чи Закону "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". 
24.          У постанові ВП ВС від 04.09.2018 у справі №823/2042/16 вперше були зроблені відповідні висновки. У цій справі ПП "Колос Чигиринщини" звернулося до суду з адміністративним позовом до державного реєстратора про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію земельної ділянки за ТОВ СП "Нібулон" на підставі договору оренди. ВП ВС у постанові, ухваленій за результатами касаційного перегляду, зазначила таке: 
« 36. …спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на земельну ділянку іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо тієї ж земельної ділянки. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру.
37. Також Велика Палата Верховного Суду вважає, що оскільки позивач не був заявником стосовно оскаржуваних реєстраційних дій, тобто останні були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, також вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято оспорюване рішення, здійснено оспорюваний запис.
47. З метою встановлення чіткого критерію визначення юрисдикції спорів щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Велика Палата Верховного Суду  відступає від висновків, викладених у постановах від 04 квітня 2018 року у справах №817/567/16 та №826/9928/15, від 10 квітня 2018 року у справі №808/8972/15, від 16 травня 2018 року у справі №826/4460/17, від 23 травня 2018 року у справі №815/4618/16, від 05 червня 2018 року у справі №804/20728/14, від 12  червня 2018  року у справі №823/378/16, від 13  червня 2018 року у справах №820/2675/17 та №803/1125/17 щодо належності до юрисдикції адміністративних судів спорів за позовами осіб, які не були заявниками вчинення реєстраційних дій, до державного реєстратора про скасування його рішень чи записів у державному реєстрі стосовно державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
48.  Велика Палата Верховного Суду відступає від правових висновків, викладених  у зазначених постановах,  з огляду на такі причини.
49.  Такий критерій визначення юрисдикції спору як наявність порушень вимог чинного реєстраційного законодавства у діях державного реєстратора під час державної реєстрації прав на земельну ділянку не  завжди  є достатнім та ефективним, адже наявність цих порушень можна встановити лише при розгляді справи по суті, а не на момент звернення позивача з позовною заявою.
50.  Крім того, скасування державної реєстрації права, належного одній особі, за заявою іншої особи в порядку адміністративного судочинства не дозволяє остаточно вирішити спір між цими особами. Тож не виконується основне завдання судочинства. У таких спорах питання правомірності укладення цивільно-правових договорів, на підставі яких відбулись реєстраційні дії, обов`язково постають перед судом, який буде вирішувати спір, незалежно від того, чи заявив позивач вимогу щодо оскарження таких договорів.
51.Отже, в зазначеній категорії справ вирішуються спори про цивільне право    між особами, які вимагають скасування державної реєстрації, й    особами, за якими зареєстровано право чи обтяження. А тому мають розглядатися судами господарської або цивільної юрисдикції залежно від суб`єктного складу сторін спору». 
25.          Таким чином, визначаючи такий спір як цивільний (господарський), а не адміністративний, ВП ВС зазначила, що сторонами такого спору є особа, яка оскаржує реєстраційні дії чи запис (позивач), і фізична або юридична особа, права якої були зареєстровані, і відповідно оспорюються, не визнаються позивачем. Державний реєстратор може бути лише співвідповідачем у таких справах, якщо на думку позивача він порушив  встановлений законом порядок вчинення реєстраційних дій. Вимоги до нього є похідними від вимог до іншої особи, речові права якої по суті оспорюються. Відповідно державний реєстр не може бути єдиним відповідачем у цій справі і має визнаватися неналежним відповідачем (аналогічні висновки містяться у постановах ВП ВС від 18.06.2019 у справі №924/478/18, від 18.06.2019 у справі №923/705/18, від 02.07.2019 у справі №915/1089/16). 
26.          Аналогічних висновків дійшла ВП ВС у справі №904/5857/17 у постанові від 04.09.2018, але вже з застосуванням Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань". У цій справі позивач звертався з вимогами про визнання неправомірними дій державного ресторатора та скасування реєстраційних записів щодо ТОВ "Ніва": 
« 7.20.  Особа, яка вважає своє право чи інтерес порушеними    через подання та внесення до ЄДР недостовірних відомостей  може вимагати їх захисту через корегування відомостей ЄДР та відображенні в ЄДР відповідних дійсних відомостей у спосіб, що забезпечить ефективне відновлення та захист її порушених прав та інтересів, зокрема, шляхом скасування запису в ЄДР (пункт 2 частини першої статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань").
7.21.  У такому випадку, якщо суд встановить, що суб`єкт державної реєстрації вчинив запис в ЄДР за зверненням належного заявника, на підставі всіх необхідних для реєстрації документів відповідно до закону та відсутності встановлених законом підстав для відмови в державній реєстрації, це не є перешкодою для скасування в судовому порядку недостовірного запису в ЄДР, наявність якого порушує корпоративні права чи законні інтереси позивача.
7.22.  Спір між учасниками юридичної особи або спір учасників юридичної особи з цією юридичною особою щодо скасування запису в ЄДР є корпоративним спором і підлягає вирішенню за правилами господарського судочинства.
7.23.  Вимога про визнання неправомірними дій державного реєстратора з внесення в ЄДР відомостей, щодо достовірності яких виник корпоративний спір, має похідний характер від корпоративного спору та залежить від наявності самого порушеного права, яке підлягає захисту у ефективний спосіб; цей критерій суди, припиняючи провадження, не перевірили».
27.          Щодо спорів, пов`язаних з оскарженням наказів Мін`юсту про скасування реєстраційних дій, прийнятих відповідно до Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1128 від 25.12.2015 (застосовується при оскарженні реєстраційних дій відповідно до ч.9 ст. 37 Закону "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та ч. 9 ст. 34 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань") також відбулася аналогічна зміна юрисдикційності. Так у постанові від 11.04.2018 у справі №910/8424/17 ВП ВС зазначила, що такі спори є спорами з суб`єктом владних повноважень і належать до адміністративної юрисдикції. Втім у постановах від 19.06.2019 у справі №802/385/18-а та від 04.06.2019 у справі №821/1504/17 такі спори були віднесені до приватно-правових. 
28.          Мотивуючи зміну юрисдикційності цієї категорії спорів, ВП ВС у постанові від 19.06.2019 у справі №802/385/18-а зазначила: 
«Спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржуваний наказ про скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно (право оренди на спірні земельні ділянки), не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Прийняте відповідачем оскаржуване рішення про скасування державної реєстрації ухвалене за скаргою іншої особи, а не позивача.
…приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.
Визнання протиправним і скасування рішення про державну реєстрацію права оренди земельних ділянок за позивачем є захистом прав третьої особи на земельні ділянки від їх порушення іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо того ж самого нерухомого майна.
Позивач фактично обґрунтував позовні вимоги наявністю у нього права оренди і відсутністю такого права у ПАФ "Вікторія" і, як наслідок, відсутністю в останнього правомірного інтересу щодо скасування права оренди у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за СТОВ "Подільська зоря".
Ухвалюючи рішення, суди попередніх інстанцій не врахували того, що цей спір є спором про цивільне право, тобто має приватноправовий характер, а саме є спором позивача та ПАФ "Вікторія" щодо права на спірні земельні ділянки, яке підлягає державній реєстрації».
29.          У постанові від 04.06.2019 у справі №821/1504/17 ВП ВС зазначила наступне: 
«Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.
Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.
За змістом частини першої  статті 12 Господарського процесуального кодексу України  (далі -  ГПК; у редакції, чинній на час звернення з позовом) господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім спорів, що виникають з публічно-правових відносин і віднесені до компетенції  Конституційного Суду України та адміністративних судів.
Як убачається з матеріалів справи та установлених судами фактичних обставин, реєстраційні дії, скасовані наказом Мін`юсту, були вчинені на підставі, зокрема, договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ "Співдружність ініціативних працездатних інвалідів", і спірні правовідносини виникли саме, зокрема, щодо правомірності переходу частки у статутному капіталі цього товариства до іншої особи, призначення керівника та зміни місця його знаходження, а отже, існує спір про право, що унеможливлює розгляд цієї справи за правилами адміністративного судочинства.
З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважає, що спір у справі не є публічно-правовим і має вирішуватися судами за правилами  ГПК». 
30.          Тобто, ВП ВС, визначаючи юрисдикційність спорів щодо скасування наказів Мін`юсту про скасування реєстраційних дій, виходила з суті спірних відносин. Це означає, що, визначаючи спір як корпоративний чи спір про цивільне право, ВП ВС вважала, що такий спір існує не між позивачем та Мін`юстом, а між особою, яка звернулася до Мін`юсту, вважаючи свої права порушеними, та особою, реєстрацію речового права чи права на частку в капіталі юридичної особи було скасовано Мін`юстом за такою заявою. Тобто між тими особами приватного права, які одночасно заявляють свої права на частку у капіталі чи об`єкт нерухомого майна, не погоджуючись із проведеними реєстраційними діями чи їх скасуванням. Участь Мін`юсту у таких спорах у якості співвідповідача не змінює приватно-правовий характер спору. 
31.          ВП ВС, визначаючи характер спору як приватноправовий, орієнтувалася на суть спору, а не на визначений позивачем суб`єктний склад учасників справи, вважала, що такий спір виникає саме між юридичними та фізичними особами, одна із яких має зареєстроване право, а інша його оспорює. Державний реєстратор чи Мін`юст у таких спорах  може бути співвідповідачем, але не може бути єдиним відповідачем, адже в нього немає і не може бути спору про цивільне право чи корпоративного спору з позивачем, вимоги до Мін`юсту мають похідний характер і їх задоволення залежить від того, як буде вирішений спір про право. 
32.          Єдиний виняток становлять спори, у яких оскаржуються реєстраційні дії з реєстрації юридичної особи чи припинення юридичної особи. У таких справах ВП ВС визначала що спір є господарським, а не адміністративним через те, що він є найбільш наближеним до спорів, пов`язаних з діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи (п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК), а тому повинні розглядатися за правилами господарського судочинства незалежно від суб`єктного складу за місцезнаходженням юридичної особи (ч. 6 ст. 30 ГПК) (постанови від 17.06.2020 у справі №826/10249/18, від 06.02.2019 у справі №462/2646/17, від 20.09.2018 у справі №813/6286/15,у яких ВП ВС відступила від правового висновку, що містився у постанові від 30.05.2018 у справі № 813/1211/17, про те, що такі спори мають розглядатися судами адміністративної юрисдикції). Аналогічне рішення ухвалене колегією суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного суду при вирішенні спору про скасування наказу Мін`юсту, яким було скасовано реєстраційну дію з державної реєстрації ОСББ "Дружба Народів Авеню" (постанова від 30.03.2021 у справі №910/5285/20). І хоча у цій справі Мін`юст також був єдиним відповідачем, відступати від висновків цієї постанови  колегія суддів не вбачає підстав з зазначених вище підстав. 
33.          У постанові від 08.07.2021 у справі №640/18150/19, за позовом ОСОБА_10 до Мін`юсту про визнання протиправним та скасування наказу Мін`юсту Верховний Суд зазначив у п. 7, що спірні правовідносини з огляду на їх суть та суб`єктний склад є правовідносинами, що виникли у сфері державної реєстрації юридичних осіб, та є корпоративними, оскільки звернення до суду з цим позовом зумовлене необхідністю захисту корпоративних прав позивача. 
34.          У постанові від 10.06.2020 у справі №910/11688/19, за позовом ОСОБА_11 до Мін`юсту про скасування наказу та зобов`язання вчинити дії Верховний Суд вказав, що оскільки звернення до суду із цим позовом зумовлене необхідністю захисту корпоративних та майнових прав позивача, а не у сфері публічно-правових відносин, то вказане виключає розгляд цієї справи в порядку адміністративного судочинства.
35.          Тобто, Верховний Суд розглянув спори між позивачем та Мін`юстом як корпоративний спір. Колегія суддів вважає такий підхід помилковим, таким, що не відповідає зазначеним вище висновкам ВП ВС.
36.          Між Міністерством і учасником товариства з обмеженою відповідальністю не може виникати корпоративний спір, Міністерство не є і не може бути учасником корпоративних відносин, виходячи з визначення корпоративних прав у ст. 167 ГК та корпоративних відносин у п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК.  
37.          Розглядати такі спори в господарській юрисдикції, не вирішуючи спір про право, а лише шляхом перевірки дотримання адміністративних процедур (реєстраційної, розгляду скарг) є помилковим. Спір між заявником та Мін`юстом не може вважатись корпоративним чи спором про право цивільне. Адже Мін`юст не претендує на належність йому об`єкта права власності (частки у капіталі).
38.          Більше того, скасування чи не скасування реєстраційної дії або визнання недійсним наказу не вирішує спір остаточно, адже тим самим не визнається недійсною сама підстава проведення реєстраційної дії - рішення, договір, інший правочин. Тобто вирішенню судом питання щодо реєстрації права має обов`язково передувати вирішення питання про належність права тій чи іншій особі. Зробити це у спорі, де відповідачем є лише Мін`юст неможливо. Мін`юст не є належним відповідачем у спорі про цивільне право чи корпоративному спорі, а може виступати лише співвідповідачем (до якого заявлено похідні вимоги) або третьою особою. 
39.          Відповідач є обов`язковим учасником господарського процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.
40.          Відповідно до положень ст. 48 ГПК суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу зазначених строків суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.
41.          Тлумачення ст. 45 ГПК свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.
42.          Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
43.          Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. постанови ВП ВС від 17.04.2018 у справі  №523/9076/16-ц  (п. 41), від 20.06.2018 у справі  №308/3162/15-ц  (п. 49), від 21.11.2018 у справі  №127/93/17-ц  (п. 50), від 12.12.2018 у справі  №372/51/16-ц  (п. 31.4), від 12.12.2018 у справі  №570/3439/16-ц  (п. п. 37, 54), від 30.01.2019 у справі  №552/6381/17  (п. 38), від 13.03.2019 у справі  №757/39920/15-ц  (п. 31), від 27.03.2019 у справі  №520/17304/15-ц  (п. 63), від 01.04.2020 у справі  №520/13067/17  (п/ 71)).
44.          Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
45.          У постанові ВП ВС від 04.09.2018 у справі  №823/2042/16 зазначено, що "спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано". 
46.          У постанові ВП ВС від 26.02.2020 у справі №304/284/18 зазначено, що "позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (ч. 2 ст. 48 ЦПК України), до яких звернуті матеріально-правові вимоги позивача. Отже, можливість інших суб`єктів, зокрема посадових осіб, у тому числі державних реєстраторів, брати участь у цивільному процесі в якості позивачів і відповідачів у цивільному процесі обмежена. Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача (близькі за змістом висновки сформульовані у п. 7.17 постанови ВП ВС від 25.06.2019 у справі №910/17792/17). Якщо позовна вимога заявлена до особи, яка не є учасником спірних правовідносин (тобто, не до тієї особи, яка має відповідати за цією вимогою), така особа є неналежним відповідачем".
47.          Аналогічні висновки про те, що реєстратор не може бути єдиним відповідачем у спорі про цивільне право містяться у постановах ВП ВС, ухвалених у справах як господарської, так і  цивільної юрисдикції: від 12.12.2018 у справі №570/3439/16-ц, від 18.12.2018 у справі №902/672/16, від 07.04.2020 у справі №904/3657/18, від13.10.2020 у справі №640/22013/18.
48.          Із матеріалів справи, що розглядається, випливає, що з заявою до Мін`юсту звернувся приватний виконавець Говоров В.П., який накладаючи арешт на частку, діяв в інтересах кредитора (банку), перед яким у ТОВ "Плисецький гранітний кар`єр" була заборгованість. Частка, що належала ТОВ "Плисецький гранітний кар`єр", була в подальшому продана на публічних торгах, на момент звернення позивача з позовом до суду вже існував покупець цієї частки (добросовісний набувач). 
49.          ВП ВС неодноразово висловлювала позицію, щодо того, що будь-які зміни складу учасників і розміру часток можуть бути внесені до ЄДР лише на підставі рішень суду про витребовування частки чи визначення розміру статутного капіталу та часток учасників. Вимога про скасування рішень загальних зборів чи реєстраційних дій або наказу Мін`юсту не є належним способом захисту, якщо йдеться про зміни складу учасників чи розміру внеску (див. постанови від 22.10.2019 у справі №923/876/16, від 17.12.2019 у справі №927/97/19, від 18.03.2020 у справі №466/6221/16-а). Аналогічна позиція неодноразово висловлювалася й колегіями суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду при розгляді корпоративних спорів. 
50.          Скасування наказу Мін`юсту призведе до змін розміру часток учасників та розміру капіталу ТОВ "Плисецький гранітний кар`єр", зазначених у ЄДР, тому виникає питання про те, чи може вимога про скасування наказу Мін`юсту вважатися належним способом захисту. 
51.          Отже, колегія суддів Касаційного господарського суду вважає за необхідне передати справу на розгляд палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду відповідно до вимог ч.  1 ст.  302 ГПК з огляду на необхідність відступу від висновків, що містяться у постановах Верховного Суду від 08.07.2021 у справі №640/18150/19 від 10.06.2020 у справі №910/11688/19 з наведених в ухвалі мотивів.
Керуючись ст. ст. 234, 235, 302, 303 ГПК України, Верховний Суд
У Х В А Л И В:
Справу №910/5971/20 разом із касаційною скаргою Міністерства юстиції України на постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2021 передати на розгляд палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий  суддя                                                                                І.  Кондратова

Судді                                                                                                    С.  Бакуліна 

                                                                                                              О.  Кібенко 

Відповідно до ч. 3 ст. 314 ГПК ухвалу оформлено суддею Кібенко О.Р.