Головуючий І інстанції: Зінченко А.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2021 р. 	Справа № 520/19491/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Бершова Г.Є. ,  Ральченка І.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.03.2021, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 01.04.21 по справі № 520/19491/2020
за позовом                ОСОБА_1 ,                ОСОБА_2  
до               Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України                      
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
Позивачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , звернулися до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просили суд:
- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:
№0000925/1-0435-2030 від 25.09.2020 за 2017 в розмірі 140,80 грн.; №0000923/1-0435-2030 від 25.09.2020 за 2017 в розмірі 143,36 грн.; №0000924/1-0435-2030 від 25.09.2020 за 2017 в розмірі 145,92 грн.; №0000922/1-0435-2030 від 25.09.2020 за 2017 в розмірі 409,60 грн.; №0000926/1-0435-2030 від 25.09.2020 за 2017 в розмірі 3 128,54 грн.; 
№0002750-0435-2030 від 06.10.2020 за 2019 в розмірі 280,43 грн.; №0002750/1-0435-2030 від 06.10.2020 за 2017 в розмірі 35,84 грн., за 2018 в розмірі 250,19, що разом складає 286,03 грн.; №0002751-0435-2030 від 06.10.2020 за 2019 в розмірі 46,32 грн.; №0002751/1-0435-2030 від 06.10.2020 за 2017 в розмірі 35,52 грн., за 2018 в розмірі 247,95 грн., що разом складає 283, 47 грн.;
№0002752-0435-2030 від 06.10.2020 за 2019 в розмірі 801,22 грн.; №0002752/1-0435-2030 від 06.10.2020 за 2017 в розмірі 102,40 грн., за 2018 в розмірі 714,82 грн., що разом складає 817,22 грн.; №0002753-0435-2030 від 06.10.2020 за 2019 в розмірі 6 993, 95 грн.; №0002753-0435-2030 від 06.10.2020 за 2017 в розмірі 893,87 грн., за 2018 в розмірі 6 239,75 грн., що разом складає 7 133,62 грн.; №0002749-0435-2030 від 06.10.2020 за 2019 в розмірі 285,43 грн.; №0002749/1-0435-2030 від 06.10.2020 за 2017 в розмірі 36,48 грн., за 2018 в розмірі 254,65 грн., що разом складає 291,13 грн. та в загальному розмірі складає 21187,04 грн.
В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що прийняті Головним управлінням ДПС у Харківській області податкові повідомлення-рішення, прийняті безпідставно та необґрунтовано, а тому підлягають скасуванню через невідповідність нормам Конституції України та нормам податкового законодавства.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 адміністративний позов залишено без задоволення. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачами, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянти просять суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи,  недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до протокольної ухвали від 20.07.2021 у зв`язку з неприбуттям жодного з учасників справи у судове засідання колегія суддів ухвалила апеляційний розгляд справи продовжити в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що згідно  з даними ДПС України ГУ ДПС області ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) було сформовано в автоматичному режимі засобами ITC «Податковий блок» податкові повідомлення-рішення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами (далі - ППР) за 2019 рік, а саме:
-          від 17.04.2020 №0084926-5606-2030 у сумі 8 012,16 грн., за об`єкт нерухомого майна (нежитлове приміщення) за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 192 кв. м;
-          від 17.04.2020 №0084927-5606-2030 у сумі 2 854,38 грн., за об`єкт нерухомого майна (нежитлове приміщення) за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 68,40 кв. м;
-          від 17.04.2020 №0084928-5606-2030 у сумі 2 804,26 грн., за об`єкт нерухомого майна (нежитлове приміщення) за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 67,20 кв. м;
-          від 17.04.2020 №0084929-5606-2030 у сумі 2 779,22 грн., за об`єкт нерухомого майна (нежитлове приміщення) за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 66,60 кв. м;
-          від 22.05.2020 №0227691-5606-2030 у сумі 6 993,95 грн., за об`єкт нерухомого майна (нежитлове приміщення) за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею
167.60          кв.м., які було направлено за місцем реєстрації платника відповідно до даних Державного реєстр) фізичних осіб, а саме: АДРЕСА_3 .
Після отримання вищевказаних податкових повідомлень-рішень, на адресу ГУ ДПС області надійшов запит від ОСОБА_1 , про надання інформації, щодо роз`яснення за якими об`єктами житлової та/або нежитлової нерухомості визначено суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік., відповідно до податкових повідомлень-рішень від 17.04.2020 та 22.05.2020 ППР (вх. № 9782/Інше від 31.08.2020).
ГУ ДПС в Харківській області розглянувши запит ОСОБА_1 , та відповідно до пп. 266.7.3 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, було проведено звірку з даними ДПС України та даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єктів оподаткування нерухомого майна громадянина ОСОБА_1 , де, за результатами звірки були встановлені розбіжності.
За результатами розгляду листа ОСОБА_1 , з урахуванням проведеної ГУ ДПС області звірки з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно за вищезазначені об`єкти нерухомості за 2019 рік було зроблено перерахунок, та згідно з пп. 266.7.3 п. 266.7 ст. 266 ПКУ скасовано (відкликано) податкові повідомлення рішення за 2019 рік, від 17.04.2020 № 0084926-5606-2030 у сумі 8 012,16 грн.; від 17.04.2020 № 0084927-5606-2030 у сумі 2 854,33 грн.; від 17.04.2020 № 0084928-5606-2030 у сумі 2 804,26 грн.; від 17.04.2020 № 0084929-5606-2030 у сумі 2 779,22 грн.; від 22.05.2020 № 0227691 - 5606-2030 у сумі 6 993,95 гривень, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у зв`язку з відсутністю об`єктів оподаткування у ОСОБА_1 , у 2019 році. Відповідь на запит ОСОБА_1 , було надано платнику за вих. від 30.09.2020 № 9135/Л/20-40-04-35-25.
У відповідності до пп. 266.10.3 п. 266.10 ст. 266 ПКУ були сформовані нові податкові повідомлення-рішення про податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно за нежитлову нерухомість за 2017 рік.
ГУ ДПС області на підставі даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було сформовано ОСОБА_1 , податкові повідомлення-рішення про податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік, а саме: від 25.09.2020 № 0000925/1-0435-2030 на суму 140,80 грн.; від 25.09.2020 № 0000923/1-0435-2030 на суму 143,86 грн.; від 25.09.2020 № 0000924/1-0435-2030 на суму 145,92 грн.; від 25.09.2020 № 0000922/1-0435-2030 на суму 409,60 грн.; від 25.09.2020 № 0000926/1-0435-2030 на суму 3 128,54 грн.
Судом також встановлено, що згідно з даними ДПС України ГУ ДПС області ОСОБА_2 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ) в автоматичному режимі ITC «Податковий блок» було сформовано податкові повідомлення-рішення від 19.06.2020 №0229604-5606- 2030 у сумі 2 851,33 грн., від 19.06.2020 №0229605-5606-2030 у сумі 2 804,26 грн., від № 0229605-5606-2030 у сумі 2 779,22 грн., від 19.06.2020 №0229605-5606-2030 у сумі 8 012,16 грн., про податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з фізичних осіб за 2019 рік за наступними об`єктами нерухомого майна, а саме:
-          нежитлове          приміщення,          загальною          площею          66,60          кв.          м,          за          адресою:           
АДРЕСА_1 , право власності 24.03.2017;
-          нежитлове          приміщення,          загальною          площею          67,20          кв.          м,          за          адресою:           
АДРЕСА_1 , право власності 24.03.2017;
-          нежитлове          приміщення,          загальною          площею          68,40          кв.          м,          за          адресою:           
АДРЕСА_1 , право власності 24.03.2017;
-          нежитлове          приміщення,          загальною          площею          192,00          кв.          м          за          адресою:           
АДРЕСА_1 , право власності 24.03.2017.
Вищевказані податкові повідомлення-рішення від 19.06.2020 №0229604-5606-2030; від 19.06.2020 № 0229605-5606-2030; від 19.06.2020 № 0229605-5606-2030; від 19.06.2020 № 0229605- 5606-2030 були направлено платнику засобами поштового зв`язку за адресою відповідно до даних Державного реєстру фізичних осіб. Податкові повідомлення-рішення, було повернуто до ГУ ДПС області засобами поштового зв`язку із зазначенням «за закінченням терміну зберігання».
Судом також встановлено, що на підставі доведеного ГУ ДПС області контрольного завдання по платнику з метою недопущення втрат до бюджету та правомірності нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки ОСОБА_2 відповідно до пп. 266.7.3 п. 266.7 ст. 266 ПКУ було проведено звірку з даними ДПС України та даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єктів оподаткування нерухомого майна. За результатами проведеної звірки були встановлені розбіжності.
Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно у власності ОСОБА_2 перебували об`єкти нерухомого майна, а саме:
-нежитлове приміщення, загальною площею 167,60 кв. м, за адресою: АДРЕСА_2 , право власності 28.11.2017;
-нежитлове приміщення-гараж бокс № НОМЕР_3 , загальною площею 66,60 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , право власності з 28.11.2017, право власності припинено 06.03.2019
-нежитлове приміщення-гараж, загальною площею 67,20 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , право власності з 28.11.2017;
-нежитлове приміщення-гараж, загальною площею 68,40 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , право власності з 28.11.2017;
-нежитлове приміщення-гараж, загальною площею 192,00 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 ,, право власності з 28.11.2017 року.
При проведені звірки даних Державного реєстру речових прав, реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що при нарахуванні в автоматичному режимі ITC «Податковий блок» податку на нерухоме майно, було помилково сформовано вищезазначені об`єкти за цільовим призначенням, як нежитлові приміщення, замість гаражі та не сформовано податок за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 167,60 кв. метрів.
ГУ ДПС області на підставі наведених даних було сформовано ОСОБА_2 ППР з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017-2018 роки, а саме:
- 06.10.2020 № 0002750-0435-2030 у сумі 280,43 грн. (за 2019 рік);
- від 06.10.2020 № 0002750/1-0435-2030 у сумі 286,03 грн. (за 2017 - 2018роки);
- від 06.10.2020 № 0002751-0435-2030 у сумі 46,32 грн. (за 2019 рік);
- від 06.10.2020 № 0002751/1-0435-2030 у сумі 283,47 грн. (за 2017 - 2018 роки);
- від 06.10.2020 № 0002752-0435-2030 у сумі 801,22 грн. (за 2019 рік);
- від 06.10.2020 № 0002752/1-0435-2030 у сумі 817,22 грн. (за 2017 - 2018 роки);
- від 06.10.2020 № 0002753-0435-2030 у сумі 6 993,95 грн. (за 2019 рік);
- від 06.10.2020 № 0002753/1-0435-2030 у сумі 7 133,62 грн. (за 2017 - 2018 роки);
- від 06.10.2020 № 0002749-0435-2030 у сумі 285,43 грн. (за 2019 рік);
- від 06.10.2020 № 0002749/1-0435-2030 у сумі 291,13 грн. (за 2017-2018 роки).
Встановлено, що вищевказані податкові повідомлення-рішення про податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки були, направлені та вручені платнику ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку.
Позивачі вважають, що прийняті податкові повідомлення-рішення прийняті безпідставно та необґрунтовано, а тому підлягають скасуванню через невідповідність нормам Конституції України та нормам податкового законодавства.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з правомірності  та обґрунтованості спірних податкових-повідомлень-рішень, оскільки вони винесені з дотриманням ст. 266 ПК України.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи від 28 грудня 2014 року № 71-VIII, набрав чинності з 01 січня 2015 року (далі - Закон № 71-VIII) запроваджено новий місцевий податок, зокрема податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Пунктом 12.3 статті 12 Податкового кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.
Матеріалами справи підтверджено, що нарахування податку на нерухоме майно (нежитлові приміщення), відмінне від земельної ділянки з фізичних осіб за 2017-2018- 2019 роки ОСОБА_2 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ) було проведено відповідно статті 266 ПКУ, з урахуванням пп. 266.7.1 - обчислення суми податку з об`єкта/ об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку рішення 11сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 року 5 42/17 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові», зі змінами.
Рішенням 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 №542/17 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові»  встановлено ставки з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у місті Харкові згідне з додатком 1 цього рішення, яким передбачена ставка податку на нерухоме майно, а саме:
-п.1 Ставка податку для об`єктів житлової та/або нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюється у відсотках до розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв.м. бази оподаткування.
-п.5 Ставки податку для об`єктів житлової та/або нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюється у таких розмірах:
1.будівлі офісні - 1 %;
2. гаражі - 0,1 %
Ставка податку за 2017 рік становила 32,00 грн. за 1 квадратний метр бази оподаткування для об`єктів нежитлової нерухомості (1 % * 3200 - розмір мінімальної зарплати на 01.01.2017).
Ставка податку за 2017 рік становила 3,20 грн. за 1 квадратний метр бази оподаткування для об`єктів гаражі (0,1% * 3200 - розмір мінімальної зарплати на 01.01.2017).
Ставка податку за 2018 рік становила 37,23 грн. за 1 квадратний метр бази оподаткування об`єктів нежитлової нерухомості (1% * 3723 - розмір мінімальної зарплати на 01.01.2018).
Ставка податку за 2018 рік становила 3.72 грн. за 1 квадратний метр бази оподаткування об`єктів гаражі (0,1% * 3723 - розмір мінімальної зарплати на 01.01.2018).
Ставка податку за 2019 рік становила 41,73 грн. за 1 квадратний метр бази оподаткування об`єктів нежитлової нерухомості (1% * 4173 - розмір мінімальної зарплати на 01.01.2019).
Ставка податку за 2019 рік становила 4,17 грн. за 1 квадратний метр бази оподаткування об`єктів гаражі (0,1% * 4173 - розмір мінімальної зарплати на 01.01.2019).
Відповідно до пункту 12.5 статті 12 ПК України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.
Згідно з підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.
Проте, 24.12.2015 було прийнято Закон України № 909-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" (далі по тексту - Закон № 909-VIII), пунктом 4 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень, якого установлено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".
20.12.2016 було прийнято Закон України № 1791-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» (далі по тексту - Закон № 1791), яким змінено граничні розміри місцевих податків і зборів, зокрема ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Пунктом 4 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1791 установлено, шо в 2017 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів, які прийняті на виконання цього Закону, не застосовуються вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпункту 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 Податкового кодексу України та Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".
Враховуючи викладене, рішення сесії Харківської міської ради, є офіційно оприлюдненими нормативно-правовими актами з питань оподаткування місцевими податками та підлягають застосуванню при визначенні ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017, 2018 та 2019 роки.
Пунктом 266.2 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (підпункт 266.1.1 пункт 266.1 статті 261 Податкового кодексу України ).
Відповідно до положень підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
За змістом підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів. Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об`єктом оподаткування.
Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1. пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України).
Крім того, колегія суддів відмічає, що відповідно до підпункту 266.6.1 статті 266 Податкового кодексу України базовим податковим (звітним) періодом для податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є календарний рік.
Згідно з підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Колегія суддів зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення про донарахування позивачам грошового зобов`язання податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік, винесені 25.09.2020 та 06.10.2020, тобто, після 01 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком), що свідчить про порушення відповідачем приписів пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України.
Посилання відповідача на пп.266.10.3 п.266.10 ст.266 ПК України в обґрунтування правомірності вищезазначених податкових повідомлень-рішень, колегія суддів відхиляє, з наступних підстав.
07.12.2017 прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році» № 2245-VIII, яким пункт 266.10 статті 266 ПК України доповнено підпунктами 266.10.2 і 266.10.3 такого змісту:
"266.10.2. У разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.
266.10.3. Податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу".
Таким чином, вказаним Законом № 2245-VIII дозволено контролюючим органам визначати грошове зобов`язання на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за звітні податкові періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 ст.102 ПК України.
Разом з тим, змін до пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України щодо строків надіслання податкових повідомлень-рішень цим Законом не внесено.
Положення вказаного Закону набрали чинності з 01.01.2018, тобто, після закінчення податкових періодів, за які визначено грошові зобов`язання (2017 рік).
Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
У рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року №1-рп/99надано офіційне тлумачення принципу дії закону в часі.
Так, в цьому рішенні, зокрема, зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно - правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно - правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
У даному рішенні також акцентується увага на тому, що вищевказана конституційна норма допускає зворотну дію в часі лише нормативно-правових актів, які стосуються скасування чи пом`якшення відповідальності за правопорушення фізичних осіб.
З огляду на викладене, з системного аналізу приписів ст.58 Конституції України, пп.266.7.2 п.266.7 та пп.266.10.3 п.266.10 ст.266 ПК України, колегія суддів вважає, що норми пп.266.10.3 п.266.10 ст.266 ПК України надають повноваження відповідачу визначати грошове зобов`язання із земельного податку в межах 1095-денного строку, який починає відлік з того звітного періоду, в якому такі повноваження надані (з 2018 звітного року), і не спростовує обов`язку контролюючого органу винести відповідне податкове повідомлення-рішення до 01 липня року, наступного за звітним.
Тобто, вказані норми не підлягають застосуванню до спірних відносин щодо визначення у 2020 році грошового зобов`язання за 2017 рік та не виправдовують тієї обставини, що вказані вище податкові повідомлення-рішення винесені після 01 липня 2018 року, що вказує на порушення відповідачем пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України.
Посилання відповідача на статтю 102 Податкового кодексу України є необґрунтованими, оскільки положення останньої щодо можливості визначення контролюючим органом платнику податків суми грошових зобов`язань протягом 1095 днів після граничного строку сплати грошових зобов`язань є загальною по відношенню до положень пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України, яка є спеціальною та має переважне застосування.
Враховуючи викладене, спірні податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №0000925/1-0435-2030 від 25.09.2020 за 2017 в розмірі 140,80 грн.; №0000923/1-0435-2030 від 25.09.2020 за 2017 в розмірі 143,36 грн.; №0000924/1-0435-2030 від 25.09.2020 за 2017 в розмірі 145,92 грн.; №0000922/1-0435-2030 від 25.09.2020 за 2017 в розмірі 409,60 грн.; №0000926/1-0435-2030 від 25.09.2020 за 2017 в розмірі 3 128,54 грн.; №0002750/1-0435-2030 від 06.10.2020 за 2017 в розмірі 35,84 грн., №0002751/1-0435-2030 від 06.10.2020 за 2017 в розмірі 35,52 грн., №0002752/1-0435-2030 від 06.10.2020 за 2017 в розмірі 102,40 грн., №0002753-0435-2030 від 06.10.2020 за 2017 в розмірі 893,87 грн.,  №0002749/1-0435-2030 від 06.10.2020 за 2017 в розмірі 36,48 грн. прийняті відповідачем з порушенням встановленого законом строку для їх прийняття, отже є такими, що підлягають скасуванню.
Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 29.01.2019 по справі № 817/213/16, яка є обов`язковою для врахування в силу ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ч.6 ст.242 КАС України.
Щодо інших оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, якими визначено податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 - 2019 роки, колегія суддів зазначає, що внаслідок набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році», з 01.01.2018 у відповідача виникло право визначати суми податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з урахуванням строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України.
Суд вказує, що відповідно до п. п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПКУ ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Згідно з нормами ст. 10 ПКУ податок на майно віднесено до місцевих податків, які відповідно до п. 12.3. ст.12 ПКУ приймаються рішеннями сільських, селищних, міських рад в межах своїх повноважень.
Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Відповідно до пп. 266.9.1 п. 266.9 ст. 266 ПКУ податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.
Податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується, зокрема, фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (абзац “а” п. п. 266.10.1. п. 266.10 ст. 266 ПКУ).
Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме марно та реєстру прав власності на нерухоме майно у власності ОСОБА_1 перебувала нерухомість, а саме:
-          нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 167,60 кв. м, право власності з 24.04.2017, право власності припинено 28.11.2017;
-          гараж бокс № НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 66,60 кв. м, право власності з 24.03.2017, право власності припинено 28.11.2017
-          гараж, нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 67,20 кв. м, право власності з 24.03.2017, право власності припинено 28.11.2017;
-          гараж, нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 68,40 кв. м, право власності з 24.03.2017, право власності припинено 28.11.2017;
-          гараж, нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 192,00 кв. м, право власності з 24.03.2017, право власності припинено 28.11.2017          рік.
Також відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно у власності ОСОБА_2 перебували об`єкти нерухомого майна, а саме:
- нежитлове приміщення, загальною площею 167,60 кв. м, за адресою: АДРЕСА_2 , право власності 28.11.2017;
- нежитлове приміщення-гараж бокс № НОМЕР_3 , загальною площею 66,60 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , право власності з 28.11.2017, право власності припинено 06.03.2019
- нежитлове приміщення-гараж, загальною площею 67,20 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , право власності з 28.11.2017;
- нежитлове приміщення-гараж, загальною площею 68,40 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , право власності з 28.11.2017;
- нежитлове приміщення-гараж, загальною площею 192,00 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 ,, право власності з 28.11.2017 року.
Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність винесених податкових повідомлень-рішень в частині застосування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплачені фізичними особами за 2018 та за 2019 роки, а доводи позивачів відхиляє як необґрунтовані.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування податкових повідомлень-рішень №0000925/1-0435-2030 від 25.09.2020 за 2017 в розмірі 140,80 грн.; №0000923/1-0435-2030 від 25.09.2020 за 2017 в розмірі 143,36 грн.; №0000924/1-0435-2030 від 25.09.2020 за 2017 в розмірі 145,92 грн.; №0000922/1-0435-2030 від 25.09.2020 за 2017 в розмірі 409,60 грн.; №0000926/1-0435-2030 від 25.09.2020 за 2017 в розмірі 3 128,54 грн.; №0002750/1-0435-2030 від 06.10.2020 за 2017 в розмірі 35,84 грн., №0002751/1-0435-2030 від 06.10.2020 за 2017 в розмірі 35,52 грн., №0002752/1-0435-2030 від 06.10.2020 за 2017 в розмірі 102,40 грн., №0002753-0435-2030 від 06.10.2020 за 2017 в розмірі 893,87 грн.,  №0002749/1-0435-2030 від 06.10.2020 за 2017 в розмірі 36,48 грн., які підлягають задоволенню.
Суд зазначає, що згідно з вимогами ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів влад них повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень тау спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, протягом розумного строку.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду, внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, підлягає частковому скасуванню в частині відмови у задоволенні позову із прийняттям в цій частині нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.  
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 по справі № 520/19491/2020  скасувати в частині  відмови в задоволенні позовних вимог   ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування податкових повідомлень-рішень №0000925/1-0435-2030 від 25.09.2020 за 2017 в розмірі 140,80 грн.; №0000923/1-0435-2030 від 25.09.2020 за 2017 в розмірі 143,36 грн.; №0000924/1-0435-2030 від 25.09.2020 за 2017 в розмірі 145,92 грн.; №0000922/1-0435-2030 від 25.09.2020 за 2017 в розмірі 409,60 грн.; №0000926/1-0435-2030 від 25.09.2020 за 2017 в розмірі 3 128,54 грн.; №0002750/1-0435-2030 від 06.10.2020 за 2017 в розмірі 35,84 грн., №0002751/1-0435-2030 від 06.10.2020 за 2017 в розмірі 35,52 грн., №0002752/1-0435-2030 від 06.10.2020 за 2017 в розмірі 102,40 грн., №0002753-0435-2030 від 06.10.2020 за 2017 в розмірі 893,87 грн.,  №0002749/1-0435-2030 від 06.10.2020 за 2017 в розмірі 36,48 грн.
Прийняти нове рішення, яким вказану частину позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - задовольнити.
Скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №0000925/1-0435-2030 від 25.09.2020 за 2017 в розмірі 140,80 грн.; №0000923/1-0435-2030 від 25.09.2020 за 2017 в розмірі 143,36 грн.; №0000924/1-0435-2030 від 25.09.2020 за 2017 в розмірі 145,92 грн.; №0000922/1-0435-2030 від 25.09.2020 за 2017 в розмірі 409,60 грн.; №0000926/1-0435-2030 від 25.09.2020 за 2017 в розмірі 3 128,54 грн.; №0002750/1-0435-2030 від 06.10.2020 за 2017 в розмірі 35,84 грн., №0002751/1-0435-2030 від 06.10.2020 за 2017 в розмірі 35,52 грн., №0002752/1-0435-2030 від 06.10.2020 за 2017 в розмірі 102,40 грн., №0002753-0435-2030 від 06.10.2020 за 2017 в розмірі 893,87 грн.,  №0002749/1-0435-2030 від 06.10.2020 за 2017 в розмірі 36,48 грн.
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 по справі №520/19491/2020 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	Г.Є. Бершов    І.М. Ральченко