Ухвала
 
15 вересня 2021 року
м. Київ
 
справа № 344/12708/19
провадження № 61-8135св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 20 квітня 
2021 року у складі колегії судді: Василишин Л. В., Томин О. О., Пнівчук О. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог, рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.
 
Позов обґрунтований тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . Інших співвласників немає, проте у вказаній квартирі також зареєстровані відповідачі.

Відповідно до тверджень позивача, у вказаній квартирі відповідачі не проживають протягом тривалого часу, однак реєстрація їх місця проживання залишається за цією адресою.
 
Враховуючи те, що позивач не має можливості належним чином здійснювати своє право власності та користування будинком, у зв`язку із реєстрацією в ній відповідачів, вона звернулася до суду з цим позовом.
 
Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .
 
Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області 
від 21 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими що втратили право користування житловим приміщенням, зокрема, квартирою АДРЕСА_1 . У задоволенні решти вимог позову - відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Рішення мотивовано тим, що відповідачі є попередніми власниками квартири АДРЕСА_1 , які на цей час зареєстровані у спірній квартирі, а позивач є новим власником цієї квартири і її права обмежені, тому відповідно до положень статей 317, 391 ЦПК України підлягають захисту. Вимоги позивача до ОСОБА_4 не підлягає задоволенню, оскільки останній не зареєстрований у спірному житлі.
 
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 20 квітня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 листопада 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що відповідачі можуть бути позбавлені житла у спірній квартирі тільки на підставі статті 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК Української РСР, а обраний позивачем спосіб захисту не відновить порушене право.
 
Додатковою постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 22 квітня 
2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, за апеляційної скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 листопада 2019 року вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи
 
У травні 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 20 квітня 2021 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні не врахував висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16, від 15 травня 2017 року у справі № 734/387/15-ц, постановах Верховного Суду від 29 січня 2018 року у справі № 766/1955/16-ц, 
від 25 липня 2018 року у справі № 638/13030/13-ц, від 25 березня 2019 року у справі № 334/5464/14-ц, від 12 вересня 2018 року у справі № 727/11132/14-ц, від 14 серпня 2019 року у справі № 702/101/18.
 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.
 
Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.
 
Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 20 квітня 2021 року призначити до судового розгляду на 29 вересня 2021 року колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик