ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/79/21 Справа № 205/3804/16-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Басова Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,
суддів: Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,
за участю секретаря - Синенка Є.А., 

       розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 13 вересня 2019 року у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , третя особа - Друга дніпропетровська державна нотаріальна контора про виділ частини домоволодіння в натурі, - 

ВСТАНОВИЛА:

       16 травня 2016 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він є власником 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_1 . Співвласником іншої 1/2 частини вказаного домоволодіння є відповідач. 21 червня 2016 року позивач уточнив позовні вимоги, просив суд виділити йому в натурі 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , яка складається в житловому будинку літ. А-1, прибудові літ. а, прибудові літ. а1, з приміщень 1-1 коридор, площею 2,30 кв.м., 1-2 кладова, площею 2,80 кв.м., 1-3 кухня, площею 8,20 кв.м., 1-4 кімната, площею 15,10 кв.м., загальною площею 28,10 кв.м., житловою площею 15,10 кв.м., а також сарай літ. Б, вбиральня літ. З, огорожа, ворота та хвіртка №№ 1-3.
       Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Друга дніпропетровська державна нотаріальна контора про виділ частини домоволодіння в натурі відмовлено у повному обсязі.
       В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 не погоджується з рішенням суду та посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи
        ОСОБА_2 своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подачі відзиву на апеляційну скаргу, не скористалася.
       Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін, з наступних підстав.
       Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить 1/2 частина домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 03.08.1989 року, посвідченого Другою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-1269, зареєстрованого в реєстрову книгу № 516 за реєстровим № 82.
       Встановлено, що інша 1/2 частина вищезазначеного домоволодіння належить ОСОБА_2 .
       Суд встановив, що згідно висновку експерта №5824/5825-18 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, складеного 25.03.2019 року судовим експертом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Логачовою Ю.Ф., враховуючи технічну неможливість поділу житлового будинку по АДРЕСА_1 відповідно до вимог ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» та непридатний технічний стан частини житлового будинку для експлуатації, варіанти поділу житлового будинку по АДРЕСА_1 технічно не можливі. Враховуючи технічний стан житлового будинку та неможливість поділу житлового будинку по АДРЕСА_1 відповідно до вимог ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» варіанти поділу житлового будинку по АДРЕСА_1 не визначаються.
       Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власностіє розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників, однак позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження вищевказаного, тому провести реальний поділ будинку із виділенням сторонам їх часток неможливо.
       Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
       Відповідно до ч. 2 ст. 183 цього Кодексу співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.
       Відповідно до ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
       Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.6 постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04 жовтня 1991 р. №7 з наступними змінами та доповненнями, виділ у натурі часток жилого будинку можливий, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом.
       Відповідно до Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007р. № 55 поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна.
       Відповідно до Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 № 55, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.07.2007 за N 774/14041, пункт 2.6 якої передбачає, що висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна (додаток 1), повинен містити такі дані: а) кому належить об`єкт нерухомого майна; б) на підставі яких правовстановлювальних документів; в) повну технічну характеристику об`єкта нерухомого майна; г) фактичне користування будинками (приміщеннями), будівлями та спорудами між співвласниками; ґ) який документ підтверджує право власності (користування) земельною ділянкою; д) склад новоутворених об`єктів нерухомого майна і їх адреси; е) пропозиції щодо можливих розмірів земельних ділянок, що закріплюються за новими (виділеними) об`єктами з урахуванням обмежень (обтяжень) на використання земельних ділянок відповідно до затвердженої містобудівної документації та земельного законодавства (варіанти поділу додаються).
       Оскільки після виділу частки із спільного нерухомого майна в порядку ст. 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, який здійснює виділ, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст.181 ЦК України та п. 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.12.2010 N 1117 "Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них".
       Відповідно до пунктів 6,7 постанови Пленуму №7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.
       Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
       Таким чином допустимим доказом щодо технічної можливості здійснення поділу майна в натурі та виділ часток з спільної часткової власності в окремі об`єкти нерухомого майна є відповідний експертний висновок про технічну можливість поділу.
       Відповідно до ч.1,2 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.
       Згідно ч. 6,7 ст. 102 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
       Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 липня 2020 року було задоволено клопотання ОСОБА_1 про призначення додаткової судової будівельно-технічної експертизи.
       Як вбачається з висновку експерта №3190/3191 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, складеного 21.12.2020 року судовим експертом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Логачовою Ю.Ф. площа квартири АДРЕСА_2 , якою користувається власник 1/2 частини домоволодіння ОСОБА_1 , її інженерне обладнання та технічний стан, відповідає нормам та правилам ДБН В.2.2-15:2019 “Житлові будинки. Основні положення”. Згідно дослідження, квартира АДРЕСА_2 , якою користується власник 1/2 частини домоволодіння ОСОБА_1 , відповідає нормам та правилам ДБН В2.2-15:2019 “Житлові будинки. Основні положення”, тому виділити ОСОБА_1 , власнику 1/2частини домоволодіння по АДРЕСА_1 , наступні приміщення в житловому будинку: коридор 1-1, житлова 1-2, санвузол 1-3, кухня 1-4, загальною площею 35,9 кв.м., житловою площею 15,0 кв.м., що складає квартира АДРЕСА_3 , та господарську будівлю гараж літ.І, споруди №1-7 залишити в спільному користуванні співвласників домоволодіння можливо. 
       Проте колегія суддів звертає увагу, що існують розбіжності в складових частинах домоволодіння, згідно висновку експерта від 21.12.2020 року та позовних вимогах ОСОБА_1 , оскільки позивач просить виділити йому в натурі 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , яка складається в житловому будинку літ. А-1, прибудові літ.а, прибудові літ. а1, з приміщень 1-1 коридор, площею 2,30 кв.м., 1-2 кладова, площею 2,80 кв.м., 1-3 кухня, площею 8,20 кв.м., 1-4 кімната, площею 15,10 кв.м., загальною площею 28,10 кв.м., житловою площею 15,10 кв.м., а також сарай літ. Б, вбиральня літ.З, огорожа, ворота та хвіртка №№ 1-3, тоді як згідно висновку експерта у спірному житловому будинку виділити ОСОБА_1 наступні приміщення: коридор 1-1, житлова 1-2, санвузол 1-3, кухня 1-4, загальною площею 35,9 кв.м., житловою площею 15,0 кв.м., що складає квартира АДРЕСА_3 , та господарську будівлю гараж літ. 1, споруди №1-7 можливо залишити в спільному користуванні співвласників домоволодіння
       Крім того, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, та наголошує на тому, що визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Тому, оскільки за рішенням суду першої інстанції було проведено судову будівельно-технічну експертизу та встановлено технічну неможливість поділу житлового будинку по АДРЕСА_1 , суд першої інстанції дійшов правильно висновку про відмову у задоволенні позову. 
       Крім того, апелянтом було надано висновок експерта Чашина Д.Ю. за №167/21 від 11.06.2021 року за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи за заявою адвоката Скочко О.А., однак колегія суддів не приймає його до уваги, оскільки наданий вищезазначений висновок був проведений не за ухвалою суду. 
       Доводи апеляційної скарги з приводу того, що судом першої інстанції було порушено права позивача, а саме позбавлено його права надати відповідні докази можливості виділення його частки у домоволодінні, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки за рішенням суду першої інстанції була проведена судова будівельно-технічна експертиза, за результатами якої встановлено неможливість поділу житлового будинку по АДРЕСА_1 . З метою перевірки доводів апеляційної скарги судом апеляційної інстанції також було задоволено клопотання апелянта та призначено експертизу. Однак з урахуванням викладеного вище колегія не вбачає підстав для задоволення позову.
       Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України, як підстави для скасування рішення.
       Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.
       Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
       Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).
       Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.
       Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.
       Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, –
ПОСТАНОВИЛА:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
       Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 13 вересня 2019 року — залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 
                       
       Головуючий:                                                                 В.С. Городнича

Судді:                                                                         О.В. Лаченкова

                                                                               М.Ю. Петешенкова