П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/4271/18 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ковальчук А.М.   
Суддя-доповідач -  Кузьмишин В.М.   
07 липня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Кузьмишина В.М. 
суддів:  Сушка О.О.  Сапальової Т.В. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Бень Я.О., 
позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача -   Вонсовича М.М.,
представника відповідача - Грень Н.В.,   

розглянувши  у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, 
В С Т А Н О В И В :
Описова частина.

          Короткий зміст позовних вимог.

          В грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив суд: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Старокостянтинівського відділення Красилівської ОДПІ № 166355-17 від 30.06.2015 на суму 13077,78 грн., № 8918996-13 від 30.06.2016 на суму 18740,40 грн., № 1428511-13 від 30.06.2017 на суму 19864,83 грн., № 1455305-1303-2210 від 06.09.2018 на суму 1982,47 грн.; зобов`язати відповідача провести перерахунок орендної плати за земельну ділянку передану в користування ОСОБА_1 на підставі договору оренди землі від 22 серпня 2013 року площею 894 м. кв. за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер 6810800000:07:011:1003, починаючи з 22 серпня 2013 року по 2017 рік включно та на підставі додаткової угоди від 11.07.2018 до договору оренди землі від 22 серпня 2013 року прийняти податкові повідомлення-рішення із зменшеним розміром орендної плати за землю починаючи з 22.08.2013 по 31.12.2017.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року позов задоволено частково, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Старокостянтинівського відділення Красилівської ОДПІ № 166355-17 від 30.06.2015, № 8918996-13 від 30.06.2016, № 1428511-13 від 30.06.2017; зобов`язано відповідача провести перерахунок орендної плати за земельну ділянку передану в користування ОСОБА_1 на підставі Договору оренди землі від 22 серпня 2013 року площею 894 м. кв. за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер 6810800000:07:011:1003, починаючи з 22 серпня 2013 року і до 2017 року включно; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено; стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1418,84 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Хмельницькій області.   
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2019 року апеляційну скаргу Головного управління ДФС служби у Хмельницькій області задоволено повністю, скасовано рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року в частині задоволених позовних. Ухвалено у цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог. В решті рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року залишено без змін.        
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 січня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.04.2019 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.07.2019 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду  від 18 лютого 2021 року у адміністративний позов задоволено частково, а саме: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення рішення Старокостянтинівського відділення Красилівської ОДПІ                 № 166355-17 від 30.06.2015, № 8918996-13 від 30.06.2016, № 1428511-13 від 30.06.2017; зобов`язано Головне управління ДПС у Хмельницькій області провести перерахунок орендної плати за земельну ділянку передану в користування ОСОБА_1 на підставі договору оренди землі від 22 серпня 2013 року площею 894 м. кв. за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер 6810800000:07:011:1003, починаючи з 22 серпня 2013 року і до 2017 року включно та на підставі додаткової угоди від 11 липня 2018 року до договору оренди землі від 22 серпня 2013 року прийняти податкові повідомлення - рішення зі зменшеним розміром орендної плати за землю починаючи з 22 серпня 2013 року по 31 грудня 2017 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного  позову відмовити у повному обсязі.

Відзив/заперечення на апеляційну скаргу. 

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано апелянту строк для усунення виявлених недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2021 року відкрито апеляційне провадження.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2021 року замінено відповідача на його правонаступника.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2021 року справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.
          В судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги доводи апеляційної скарги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, а рішення суду першої інстанції – скасувати, прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
          Позивач та його представник в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просили суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 22.08.2013 Старокостянтинівською міською радою прийнято рішення 33 сесії міської ради №14 про надання земельної ділянки в оренду фізичній особі ОСОБА_1 .
Пунктом 2 рішення 33 сесії Старокостянтинівської міської ради від 22 серпня 2013 року №14 визначено орендну плату за земельну ділянку в розмірі 10470,57 грн. в рік, що становить 12% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки (87254,75 грн.).
22 серпня 2013 року на підставі п. 1 рішення 33 сесії Старокостянтинівської міської ради від 22 серпня 2013 року №14 між Старокостянтинівською міською радою (Орендодавець) та ОСОБА_1 (Орендар) укладено договір оренди земельної ділянки від 22 серпня 2013 року площею 894 кв.м., кадастровий номер 6810800000:07:011:1003, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для іншого комерційного використання.
Пунктом 7 Договору визначено, що орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі у розмірі 10470,57 грн. за рік (872,55 грн. за місяць), що становить 12% від нормативної грошової оцінки.
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 28.12.2013, державна реєстрація договору оренди земельної ділянки № б/н від 22.08.2013 здійснена 20.12.2013 за №4121640. Об`єкт реєстрації: земельна ділянка, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер 6810800000:07:011:1003.
Старокостянтинівським управлінням ГУ ДФС у Хмельницькій області на підставі договору оренди земельної ділянки від 22.08.2013 винесено податкові повідомлення-рішення по орендній платі з фізичних осіб № 166355-17 від 30.06.2015 на суму 13077,78 грн., № 8918996-13 від 30.06.2016 на суму 18740,40 грн., № 1428511-13 від 26.04.2017 на суму 19864,83 грн.
11.07.2018 Старокостянтинівською міською радою прийнято рішення №34  п.8/29/VII про внесення змін та доповнень до рішень міської ради.
Згідно п.1 рішення №34 п.8/29/VII від 11.07.2018, внесено зміни та доповнення до п. 2 Рішення 33 сесії міської ради № 14 про надання земельної ділянки в оренду фізичній особі, виклавши його в такій редакції: "Встановити з 22.08.2013 ОСОБА_1 орендну плату за земельну ділянку в розмірі 1986,48 грн. в рік, що становить 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (з урахуванням індексації)".
Пунктом 2 рішення №34 п.8/29/VII від 11.07.2018, визначено, що перерахунок зменшення розміру орендної плати (з урахуванням індексації), з розрахунку 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, здійснити з 22.08.2013.
11.07.2018 між Старокостянтинівською міською радою та громадянином ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки зареєстрованого за № 4121640 від 20.12.2013, згідно якої: змінено п. 4 Договору та викладено в наступній редакції: "Нормативно грошова оцінка земельної ділянки, станом на 01.01.2018 становить 66215,88 грн. (Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 175/203-18 від 12.06.2018)"; змінено п. 7 Договору та викладено в наступній редакції: "Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі у розмірі 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки та становить 1986,48 грн. в рік. Перерахунок, зменшення розміру орендної з розрахунку 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки плати (з урахуванням індексації) здійснити з 22.08.2013".
26.07.2018 позивач звернувся із заявою до Старокостянтинівського відділення Красилівської ОДПІ, в якій просив провести перерахунок орендної плати за земельну ділянку відповідно до додаткової угоди від 11.07.2018 до Договору оренди земельної ділянки зареєстрованого за №4121640 від 20.12.2013.
Головне управління ГУ ДФС у Хмельницькій області листом про розгляд заяви повідомило позивача, що податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 Податкового кодексу України. Здійснення перерахунку орендної плати за попередні періоди відповідно до норм Податкового кодексу України не передбачено.
Окрім того, відповідачем проведено перерахунок орендної плати за земельну ділянку із врахуванням індексації за 2018 рік та винесено податкове повідомлення-рішення №1455305-1303-2210 від 06.09.2018 на суму 1982,47 грн.
Позивач не погодившись із прийнятими відповідачем податковими повідомленнями-рішеннями, звернувся до суду про їх скасування.

Мотивувальна частина.

Позиція Сьомого апеляційного адміністративного суду

Відповідно до частини 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами частини 1 статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. 
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 2 Земельного кодексу України (далі – ЗК України) визначено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.
Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.
Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї). 
Земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. (ст. 3 ЗК України).
Згідно зі статтею 4 ЗК України, земельне законодавство включає цей Кодекс, інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин. Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.
Права на землю, зокрема право володіння та користування землею, врегульовані розділом ІІІ Земельного кодексу України.
Так, статтею 74 ЗК України визначено зміст права власності та встановлено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.
Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. 
Згідно з частинною 1 статті 80 ЗК України, суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.
Частиною 1 статті 90 ЗУ України встановлено, що власники земельних ділянок, серед іншого, мають право продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину, довірчу власність.
Положеннями статті 93  ЗК України визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам, іноземцям і особам без громадянства, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам.
Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом. (ч. 9 ст. 93 ЗК України)
Так, спеціальним законом, який регулює відносини, пов`язані з орендою землі є Закон України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV (далі – Закон № 161-XIV) .
Згідно зі статтею 1 Закону № 161-XIV, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Статтею 2 вказаного Закону визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. (ст. 3 цього ж Закону) 
Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом. (ч. 2 ст. 4 Закону № 161-XIV)
Орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою. (ч. 1 ст. 5 Закону № 161-XIV)
Частиною 1 статті 6 Закону №161-XIV визначено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.
Так, у відповідності до положень статті 13 Закону №161-XIV, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Водночас, статтею 15 зазначеного Закону визначені істотні умови договору оренди, серед яких є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Згідно зі статтею 21 цього ж Закону, орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.
Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.
Отже, положеннями норм чинного законодавства України чітко визначено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди.
Положеннями  статті 11 Цивільного кодексу України  (далі – ЦК України) визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Водночас, частиною 1 статті 627 ЦК України, встановлений принцип «свободи договору», відповідно до якого на підставі статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
При цьому, у відповідності до вимог частини 1статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Вказана норма кореспондується з положеннями статті 23 Закону України «Про оренду землі», частиною першою якої визначено, що орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.
У той же час, статтею 654 ЦК України передбачено, що зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту.
Отже, аналіз вказаних норм дає підстави вважати, що договір оренди землі є цивільно-правовим договором, оскільки йому притаманні такі ознаки, як свобода договору та обов`язковість його виконання сторонами.
Водночас, статтею 67 Конституції України  встановлено обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, врегульовані Податковим кодексом України (далі ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Так, підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Згідно з пунктом 269.1 статті 269 ПК України, платниками земельного податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.
За змістом підпункту 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України,    землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.
Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. (п.288.1 - 288.3 ст.288 ПК України).
Пунктом 288.4 ст.288 ПК України визначено, що розмір та умови внесення орендної плати відповідно до пункту 288.4 цієї ж статті встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.
Водночас, колегія суддів звертає увагу, що  Податковий кодекс України у пункті 288.5 статті 288 визначає тільки обмеження щодо максимального та мінімального розміру орендної плати за землю. За цим виключенням, питання щодо розміру орендної плати регулюються виключно договором оренди.
Інші елементи механізму справляння орендної плати за землю - податковий період, порядок обчислення орендної плати, строку сплати та порядок її зарахування до бюджетів відповідно до пункту 288.7 статті 288 Податкового кодексу України встановлюються статтями 285-287 цього кодексу.
Пунктом 286.5 статті 286 ПК України встановлено, що нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.
Платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем знаходження земельної ділянки для проведення звірки даних, зокрема щодо розміру ставки податку та нарахованої суми податку.
У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою, контролюючий орган за місцем знаходження земельної ділянки проводить протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).
Отже, із системного аналізу вищевказаних норм чинного законодавства слідує висновок, що законодавством України чітко визначено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, а Податковий кодекс України регулює лише строки внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, податковий період, порядок обчислення орендної плати та порядок її зарахування до бюджетів відповідно.
Водночас, стаття 286 ПК України містить приписи, які визначають алгоритм дій податкового органу за умови наявності розбіжностей між даними контролюючих органів та платника податку.
Підпунктом 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.
За змістом підпункту 60.1.3 пункту 60.1 статті 60 ПК України, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо: контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення - рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі.
У випадках, визначених підпунктами 60.1.3 і 60.1.5 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов`язання або податкового боргу (п.60.4 ст.60 ПКУ).
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до п.32 договору оренди земельної ділянки від 22 серпня 2013 року, укладеного між позивачем та Старокостянтинівською міською радою, зміна умов Договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін.
Між позивачем та Старокостянтинівською міською радою 11.07.2018, на підставі прийнятого рішення Старокостянтинівської міської ради №34 п.8/29/VII від 11.07.2018, укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки зареєстрованого за №4121640 від 20.12.2013, згідно з якої: змінено п.4 Договору та викладено в наступній редакції: "Нормативно грошова оцінка земельної ділянки, станом на 01.01.2018 становить 66215,88 грн. (Згідно з витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №175/203-18 від 12.06.2018)"; змінено п.7 Договору та викладено в наступній редакції: "Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі у розмірі 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки та становить 1986,48 грн. в рік. Перерахунок, зменшення розміру орендної з розрахунку 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки плати (з урахуванням індексації) здійснити з 22.08.2013".
Договір оренди землі є цивільно-правовим, а отже, йому притаманні такі ознаки, як свобода договору, обов`язковість його виконання сторонами тощо. Суб`єкт владних повноважень, який не є учасником договору, не може здійснювати владні управлінські функції шляхом втручання у відносини сторін договору, але має право контролювати належність виконання договору та відповідність його умов чинному законодавству України, зокрема стежити, щоб такі умови не суперечили інтересам суспільства.
Поряд з цим, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно взято до уваги той факт, що п.2 рішення №34 п.8/29/VII від 11.07.2018 Старокостянтинівської міської ради визначено, що перерахунок зменшення розміру орендної плати (з урахуванням індексації), з розрахунку 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, слід здійснити з 22.08.2013.
Таким чином, зміна орендної плати встановленої договором оренди земельної ділянки від 22 серпня 2013 року, згідно укладеної між позивачем та Старокостянтинівською міською радою додаткової угоди від 11.07.2018 та рішення №34 п.8/29/VII від 11.07.2018 Старокостянтинівської міської ради, є підставою для перегляду нарахування податковим органом суми податкового зобов`язання з орендної плати за 2013-2017 роки за оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем не надано належного підтвердження скасування податкових повідомлень-рішень Старокостянтинівського відділення Красилівської ОДПІ №166355-17 від 30.06.2015, №8918996-13 від 30.06.2016, №1428511-13 від 30.06.2017 та не надано доказів формування нових податкових повідомлень-рішень відповідно до перерахунку плати за землю в порушення приписів пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України.
Проаналізувавши викладене, беручи до уваги фактичні обставини у даній справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про невідповідність нормам чинного податкового законодавства України оскаржуваних податкових повідомлень-рішень Старокостянтинівського відділення Красилівської ОДПІ №166355-17 від 30.06.2015, №8918996-13 від 30.06.2016, №1428511-13 від 30.06.2017, з огляду на що вказані податкові повідомлення - рішення є протиправними та підлягають скасуванню.
Відповідно до частини 3  статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Водночас,  враховуючи положення вищевказаної норми, оскільки сторона договору не може реалізувати свої цивільні права на сплату орендної плати в розмірі встановленому сторонами договору, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зобов`язати Головне управління ДПС у Хмельницькій області провести перерахунок орендної плати за земельну ділянку передану в користування ОСОБА_1 на підставі Договору оренди землі від 22 серпня 2013 року площею 894 м. кв. за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер 6810800000:07:011:1003, починаючи з 22 серпня 2013 року і до 2017 року включно та на підставі Додаткової угоди від 11 липня 2018 року до Договору оренди землі від 22 серпня 2013 року прийняти податкові повідомлення - рішення зі зменшеним розміром орендної плати за землю починаючи з 22 серпня 2013 року по 31 грудня 2017 року.
Окрім того, варто зазначити, що суд першої інстанції вірно встановив, що податкове повідомлення - рішення № 1455305-1303-2210 від 06.09.2018, яким позивачу нараховано орендну плату за земельну ділянку за 2018 рік на суму 1982,47 грн., прийнято відповідачем правомірно та у відповідності до вимог Податкового кодексу України, оскільки підставою для обчислення орендної плати за земельну ділянку ОСОБА_1 за 2018 рік, був Договір оренди земельної ділянки від 22 серпня 2013 року та Додаткова угода від 11.07.2018 до Договору оренди земельної ділянки від 22 серпня 2013 року, а тому позовні вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи вищезазначене колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відтак підстави для його скасування або зміни відсутні.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо часткового задоволення позову.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 13.07.2021.

Головуючий	 	 	Кузьмишин В.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сушко О.О.    Сапальова Т.В.