Постанова
Іменем України
 
03 вересня 2021 року
м. Київ
 
справа № 263/16438/19
провадження № 61-8959 св 21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., 
Коломієць Г. В.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 , 
відповідач -   ОСОБА_2 , 
третя особа - приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Верченко Тетяна Іванівна,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_2  
на ухвалу Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області                від 18 листопада 2020 року у складі судді Мушкета О. О. та постанову Донецького апеляційного суду від 18 травня 2021 року у складі колегії суддів: Пономарьової О. М., Лопатіної М. Ю., Мальцевої Є. Є., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом                          до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Верченко Т. І.,                            про дострокове розірвання спадкового договору.
У лютому 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Верченко Т. І.,                                 про стягнення витрат, понесених внаслідок виконання договору довічного утримання.
Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області                  від 27 лютого 2020 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2                              прийнято до спільного розгляду із первісним позовом ОСОБА_1                             та об`єднано їх в одне провадження.
У жовтні 2020 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_2 , у якому він зазначав, що ОСОБА_1 померла, а тому просив закрити провадження 
у справі на підставі пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України у зв`язку зі смертю фізичної особи, яка була стороною у справі, оскільки спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
У листопаді 2020 року до суду надійшло клопотання представника                          ОСОБА_3 - адвоката Коровіної Н. Г., в якому зазначено, 
що ОСОБА_3 є рідною сестрою ОСОБА_1 , яка померла 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємці першої черги відсутні. ОСОБА_3               є спадкоємцем другої черги. Вважала, що спірні правовідносини,                               які склалися у померлої ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , допускають правонаступництво. Однак, шестимісячний строк, встановлений законом для визначення повного кола спадкоємців, не закінчився, тому просила провадження у справі зупинити та залучити до участі у ній правонаступника позивача.
 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
 
Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області                  від 18 листопада 2020 року у задоволенні клопотання представника ОСОБА_3 - адвоката Коровіної Н. Г., про зупинення провадження                  у справі відмовлено. 
Клопотання ОСОБА_2 про закриття провадження у справі задоволено.
Закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Верченко Т. І., про дострокове розірвання спадкового договору, за зустрічним позовом ОСОБА_2                                   до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Верченко Т. І.,                                   про стягнення витрат, понесених внаслідок виконання договору довічного утримання. Роз`яснено, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав                    не допускається.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ОСОБА_1 померла                 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а спірні правовідносини пов'язані безпосередньо                   з особою позивача та не допускають правонаступництва, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання представника ОСОБА_3 - адвоката Коровіної Н. Г., про зупинення провадження у справі відповідно      до пункту 1 частини першої статті 251 ЦПК України. 
Разом із тим, судом встановлено обставини для закриття провадження                  у справі згідно з пунктом 7 частини першої статті 255 ЦПК України, відповідно до якого суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою                             чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
 
Короткий зміст судових рішень судів апеляційної та касаційної інстанцій 
 
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 14 грудня 2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 , яка не брала участі у справі, - адвоката Коровіної Н. Г., на ухвалу Іллічівського районного суду 
м. Маріуполя Донецької області від 18 листопада 2020 року визнано неподаною та повернуто заявнику.
Постановою Верховного Суду від 17 березня 2021 року касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Коровіної Н. Г., задоволено. Ухвалу Донецького апеляційного суду від 14 грудня 2020 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (провадження № 61-26св21).
Постановою Донецького апеляційного суду від 18 травня 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Коровіної Н. Г., 
на ухвалу Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області 
від 18 листопада 2020 року задоволено. 
Ухвалу Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області 
від 18 листопада 2020 року у частині закриття провадження у справі 
№ 263/16438/19 скасовано. Справу направлено до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області для продовження розгляду.
Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції про закриття провадження у справі на підставі               пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України є помилковими, так як позов про розірвання спадкового договору пред`явлено за життя 
ОСОБА_1 . Факт смерті відчужувача до вирішення справи судом допускає правонаступництво у спірних правовідносинах. 
Апеляційний суд вказав, що суд першої інстанції мав з`ясувати питання 
про залучення до участі у справі правонаступника, оскільки ОСОБА_1 звернулася з позовом про розірвання спадкового договору за життя, а після її смерті всі права та обов`язки за договором перейшли до її спадкоємця - ОСОБА_3 .
 
Короткий зміст вимог касаційних скарг
 
У касаційній скарзі, яка надійшла у травні 2021 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, ОСОБА_2 просить скасувати постанову Донецького апеляційного суду від 18 травня 2021 року                            та змінити ухвалу Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 листопада 2020 року.
 
Надходження касаційних скарг до Верховного Суду 
 
Ухвалою Верховного Суду від 07 червня 2021 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, витребувано цивільну справу 
№ 263/16438/19 із Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області. 
Надіслано іншим учасникам справи копію касаційної скарги та доданих 
до неї документів. Роз`яснено право подати відзив на касаційну скаргу 
та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
У червні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи осіб, які подали касаційні скарги 
 
Касаційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що судом апеляційної інстанції не надано належної оцінки всім його доводам і запереченням, невірно встановлено фактичні обставини справи та характер спірних правовідносин. Зазначає, що до нього уже перейшло право власності 
на будинок АДРЕСА_1 , що був предметом укладеного між сторонами спадкового договору
(стаття 1302 ЦК України).
Вказує на те, що є підстави для закриття провадження у справі, оскільки спірні правовідносини, які виникли між ним та померлою ОСОБА_1 , 
не допускають правонаступництва. При цьому суд апеляційної інстанції                не мотивував ухвалене судове рішення. 
 
Відзив на касаційну скаргу не надійшов. 
 
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження 
в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених 
у пунктах 2, 3частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального 
чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400цього Кодексу.
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що постанову суду апеляційної інстанції ухвалено з дотриманням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Згідно зі статтею 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.
Спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України (стаття 1304 ЦК України).
Набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після                 її відкриття (стаття 1305 ЦК України).
Спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу набувача у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувача (стаття 1308 ЦК України).
05 вересня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали спадковий договір, посвідчений нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Верченко Т. І. (а. с. 9, т. 1).
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом                          до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Верченко Т. І.,                            про дострокове розірвання спадкового договору (а. с. 1-3, т. 1). 
У лютому 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом                             до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Верченко Т. І.,                                 про стягнення витрат, понесених внаслідок виконання договору довічного утримання (а. с. 97-103, т. 1).
Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області                  від 27 лютого 2020 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2                              прийнято до спільного розгляду із первісним позовом ОСОБА_1 
та об`єднано їх в одне провадження (а. с. 94, т. 1).
1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 померла (а. с. 179, т. 1).
ОСОБА_3 , є рідною сестрою ОСОБА_1 , у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_1 , спадкова справа зареєстрована у спадковому реєстрі (а. с. 201, т. 1).
Згідно з частиною першою статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника                          у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції у частині закриття провадження у справі 
на підставі пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України та направляючи справу до районного суду для продовження розгляду, обґрунтовано виходив із того, що суд першої інстанції не з`ясував питання про залучення до участі у справі правонаступника позивача. 
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання спадкового договору у листопаді 2019 року (а. с. 1-3, т. 1), провадження у справі за її позовом відкрито у січні 2020 року (а. с. 56, т. 1), тобто ще за життя останньої, а факт смерті позивача до вирішення справи судом допускає правонаступництво у спірних правовідносинах. 
Із цих самих підстав Верховний Суд відхиляє доводи касаційної скарги               про те, що спадковий договір припинив свою дію й спірні правовідносини   не допускають правонаступництва. 
При цьому вказані доводи уже були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства,      і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
Посилання касаційної скарги на пункт 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2005 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» безпідставні, так як у вказаному пункті судам роз`яснено правила щодо того, хто може пред`являти вимоги про розірвання спадкового договору. Проте, цим пунктом не регулюється питання правонаступництва у спірних правовідносинах.
Крім того, Верховний Суд звертає увагу заявника касаційної скарги, 
що в оскаржуваній постанові апеляційного суду не вирішувався спір по суті   і не приймалося рішення про залучення правонаступника позивача, а лише прийнято рішення про направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду та з`ясування питання про таку можливість.
Колегія суддів вважає, що в силу положень частини третьої статті 89 
ЦПК України апеляційний суд всебічно, повно та об`єктивно надав оцінку              як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному окремому доказу, 
а підстави їх врахування чи відхилення є мотивованими.
Інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставою для скасування постанови суду апеляційної інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються 
на неправильному тлумаченні заявником норм процесуального права, зводяться до незгоди з висновками апеляційного суду і переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення 
та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). 
Оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити 
без задоволення.
Постанову Донецького апеляційного суду від 18 травня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           Д. Д. Луспеник
 
Б. І. Гулько
 
Г. В. Коломієць