ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6756/21 Справа № 201/813/18 	  	Головуючий у першій інстанції: Федоріщев С. С. Суддя-доповідач:  Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,
при секретарі                        Догоновій О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, – 

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 15 січня 2018 року відповідач незаконно почала руйнувати гараж № НОМЕР_1 , який розташований у дворі будинку АДРЕСА_1 власником якого є позивач ОСОБА_2 . Також ОСОБА_1 здійснювала перешкоди у доступі до цього гаражу, не реагувала на викликаних позивачем працівників поліції. Незаконні дії ОСОБА_1 під час часткового руйнування гаражу призвели до порушення його технічного стану, який згідно звіту 01/18-ТЗ експерта з технічного обстеження будівель та споруд ФОП ОСОБА_3 , за результатами обстеження гаражу станом на 17 січня 2018 року є аварійним та непридатним до нормальної експлуатації та вимагає виконання комплексу ремонтно-відновлювальних робіт, вартість яких складає 68418,00 гривень. Тож ОСОБА_1 своїми незаконними діями суттєво обмежила та створила перешкоди позивачу у користуванні та розпорядженні гаражем, неможливості подальшого користування гаражем за призначенням. Крім того, в позові вказано на те, що діями відповідача ОСОБА_1 з руйнування гаражу позивачу було спричинено моральну шкоду, яка полягає у тому, що позивач кожного дня перебуває у стресовому стані, вимушена захищати своє право власності на гараж в органах судової влади, не може користуватися гаражем, вимушена використовувати платну автостоянку для свого транспортного засобу, була змушена особисто та за допомогою рідних перевозити речі, які зберігала в гаражі. Все це порушує нормальний ритм життя позивача та спричиняє їй моральні страждання, який вона оцінює у 50000,00 гривень. В процесі розгляду справи судом позивач понесла фактичні витрати на здійснення ремонтно-будівельних робіт з метою відновлення експлуатаційної придатності пошкодженого гаражу. Так позивачка зазначає, що нею було оплачено роботи будівельної компанії ТОВ «Містобуд ЛТД» з поновлення кирпичної кладки, монтажу плит перекриття, облаштування гідроізоляції (обмазка праймером), наплавлення нижнього та верхнього шарів руберойду на покрівлю, ремонт пошкодженої електропроводки та ін. Загальна сума вартості здійснених ТОВ «Містобуд ЛТД» робіт склала 21452,00 грн. Також понесені витрати на придбання будівельних матеріалів та інвентарю, необхідних для здійснення відповідних робіт, а також вартість його доставки. Зокрема, було придбано кирпич на суму 4845,15 гривень, цемент, пісок, сітки, труби, стяжку, праймер та багато іншого, що відображено у накладній, на суму 13557,30 гривень; оплачені послуги з ремонту та монтажу гаражних воріт, загальна вартість цих робіт склала 25000,00 гривень. Таким чином розмір фактично понесених матеріальних витрат на відновлення стану пошкодженого гаражу склав 64854,45 гривень, що є меншим, ніж сума 68418,00 гривень. Тому, уточнивши позовні вимоги, просила стягнути на свою користь з відповідача 64854,45 гривень матеріальної шкоди та 50000,00 гривень моральної шкоди (а.с. 160-162 т. 1). 
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2021 року, з врахуванням ухвали цього ж суду від 23 квітня 2021 року про виправлення описки, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 64854,45 грн. матеріальної шкоди та 5000,00 грн. моральної шкоди. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1409,60 грн. (а.с. 54-63, 69 т.3). 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення місцевого суду. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що позивачу на підставі рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради м. Дніпропетровська №173 від 28.02.1973 року на праві власності належав гаражу № НОМЕР_1 у дворі будинку АДРЕСА_1 , яке зареєстроване також 15.01.2018 року у Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується копією витягу з вказаного реєстру про реєстрацію права власності №111014758 від 18.01.2018 року (а.с.15, 21 т.1). 
15 січня 2018 року відповідач ОСОБА_1 здійснила дії, направлені на руйнування гаражу № НОМЕР_1 , який розташований у дворі будинку АДРЕСА_1 , чим спричинила шкоду власниці гаражу ОСОБА_2 . Даний факт підтверджено показаннями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також відеозаписом, наданим свідком ОСОБА_5 , яке знімалось на телефон. 
Цього ж дня син позивача ОСОБА_4 було подано заяву до Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 15.01.2018 року про вжиття заходів щодо мало знайомої йому жінки ОСОБА_1 , яка самоправно розпоряджається гаражем, про що було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12018040650000124 15.01.2018 року (а.с. 23 т.1, 120-121 т.2). 
Згідно звіту 01/18-ТЗ експерта з технічного обстеження будівель та споруд ФОП ОСОБА_3 , за результатами обстеження гаражу станом на 17 січня 2018 року, технічний стан несучих стін класифікується як аварійний; технічний стан перекриття класифікується як аварійний; технічний стан покрівлі оцінюється як непридатний для нормальної експлуатації; технічний стан гаражних воріт оцінюється як непридатний для нормальної експлуатації; технічний стан електричного освітлення оцінюється як непридатний для нормальної експлуатації; з метою відновлення експлуатаційної придатності будівлі гаражу рекомендовано виконати комплекс ремонтно-відновлювальних робіт за переліком наведеним у розділі 9; кошторисна вартість ремонтно-відновлювальних робіт оцінюється у розмірі 68418,00 грн. (а.с. 31-64 т.1). 
Судом встановлено, що позивач фактично відремонтувала пошкоджений гараж №1 у дворі будинку АДРЕСА_1 . 
Ремонтно-будівельні роботи, які були здійснені ТОВ «Містобуд ЛТД», з поновлення кірпічної кладки, монтажу плит перекриття, облаштування гідроізоляції (обмазка праймером), наплавлення нижнього та верхнього шарів руберойду на покрівлю, ремонт пошкодженої електропроводки та ін. підтверджені Договором підряду №01/15-1 від 15 січня 2018 року, актом надання послуг №6 від 17 лютого 2018 року (а.с. 171-173, 174 т.1). 
Загальна сума вартості здійснених ТОВ «Містобуд ЛТД» робіт згідно акту №6 від 17 лютого 2018 року склала 21452,00 грн.; оплата підтверджена квитанціями до прибуткового касового ордеру №1 від 15.01.2018 у сумі 5500,00 грн., №2 від 29.01.2018 у сумі 5000,00 грн, №3 від 17.02.2018 у сумі 10952,00 грн. (а.с. 175 т.1). 
Понесені позивачкою витрати на будівельні матеріали (цегла, цемент, пісок, сітки, труби, стяжка, праймер та багато іншого) та інвентар, необхідний для здійснення відповідних робіт, а також вартість його доставки підтверджений договором поставки №2210 від 15 січня 2018 року, укладеним позивачкою ОСОБА_2 з ФОП ОСОБА_7 (а.с. 163-165 т.1); видатковою накладною №16410 від 15.01.2018 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру №4705 від 15.01.2018 року на суму 4845,15 гривень (а.с. 167-168 т.1); видатковою накладною №3866 від 15.01.2018 року, рахунком на оплату №2264 від 15.01.2018 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру №4088 від 15.01.2018 на суму 13557,30 гривень (а.с. 166, 169, 170 т.1). 
Роботи з ремонту та монтажу гаражних воріт у сумі 25000,00 грн. підтверджені договором №1501/1 від 15.01.2018 року, укладеним між ОСОБА_2 і ЧП ОСОБА_8 , а також товарним чеком б/н від 16.02.2018 у сумі 25000,00 гривень (а.с. 176, 177179 т.1). 
Таким чином встановлено, що фактична вартість ремонтно-відновлювальних робіт гаражу, у зв`язку з його пошкодженням 15 січня 2018 року, склала 64854,45грн., а саме: 21452,00 грн. (вартість здійснених будівельною компанією робіт) + 4845,15 грн. (вартість кирпичу) + 13557,30 грн. (вартість інших будівельних матеріалів та інвентарю) + 25000,00 грн. (вартість робіт з ремонту та монтажу гаражних воріт). 
Відповідно до висновку експерта №2354-19, складеного 12.05.2020 року експертом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, зокрема, встановлено, що за даними натурного огляду та візуально-інструментального дослідження виявлено ознаки ремонту тильної поперечної стіни шляхом виконання кладки частини стіникерамічною цеглою на площі ~ 2,0(2,4)м х 1,7м, цегляна кладка не оштукатурена, кладка виконана без перев`язки з шлакоблочною кладкою, ззовні дана поперечна стіна, частина якої експертних закладена цеглою, покрита промазувальною гідроізоляцією, наявна відсутність перев`язки цегляної кладки зі старою шлакоблоковою кладкою; плити перекриття, що втратили опір, вкладено в первинне положення (відсутність на стелі характерних слідів залиття від потрапляння опадів може свідчити про виконання покрівельних робіт); рама блоку, яка була демонтована з полотнами воріт, встановлена в первинне положення з частковим кріпленням зовнішньої та внутрішньої рам блоку металевими кутниками, при цьому полотна воріт мають ознаки деформації (відхилення у площині), відшарування фарби, порушення притвору, пошкодження та відсутність внутрішньої підшивки двп, порушення щільності обойми блоку воріт з кладкою стін та перемички, тріщини, відшарування та відсутність штукатурного шару перемички та частково по периметру лутки воріт; виконано роботи з електропостачання: встановлено електричний щит з приладами обліку електроенергії, світильники та електрична проводка (а.с. 187-233 т. 2). 
Вказаним вище висновком також встановлено, що відповідно до кошторисної документації, складеної за результатами візуально-інструментального дослідження та даних матеріалів справи, з урахуваннями технологічно необхідних робіт, вартість будівельних робіт по усуненню пошкоджень на об`єкті гараж, що розташований в районі будинку АДРЕСА_1 , складає 70821,22 грн. (з урахуванням ПДВ). 
Відповідно до кошторисної документації, складеної за результатами візуально-інструментального дослідження та даних матеріалів справи, з урахуваннями технологічно необхідних робіт, вартість будівельних робіт по усуненню пошкоджень на об`єкті гараж, що розташований в районі будинку АДРЕСА_1 , складає: 70821,22 грн. (з урахуванням ПДВ) (а.с. 201 т.2). 
Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Зобов`язання про відшкодування шкоди – це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.
Частиною 1 статті 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди. 
Відповідно до частини 2 статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Таким чином, законодавцем встановлена презумпція вини заподіювача шкоди та саме він повинен довести, що шкоди завдано не з його вини. 
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що відповідачем було пошкоджено належний на праві власності позивачу гараж № НОМЕР_1 у дворі будинку АДРЕСА_1 , а саме механічне пошкодження значної ділянки задньої поперечної несучої стіни, на яку опираються плити перекриття, внаслідок чого утворилась також тріщина в повздовжній стіні, плити перекриття втратили опору; приймаючи до уваги, що позивач здійснила фактичний ремонт вказаного гаражу, вартість матеріалів і виконаних робіт якого становить 64854,45 грн., що загалом відповідає висновкам проведених експертних досліджень, які містяться в матеріалах справи; приймаючи до уваги наявність причинно-наслідкового зв`язку між винними діями відповідача і завданими збитками позивачу, - колегія приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди в розмірі 64854,45 грн.
Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої , у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна , у фізичному болю та стражданнях , яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4з наступними змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягає наявність такої шкоди, протиправність діяння того, хто її спричинив, причинність зв`язку між шкодою та протиправними діями винного.
Встановивши наявність винних дій відповідача, що виявились у навмисному пошкодженні належного позивачу майна - гаражу № НОМЕР_1 , який розташований у дворі будинку АДРЕСА_1 ; у зв`язку з цим позивач була змушена вживати додаткових зусиль для організації власного життя, схоронності речей, які знаходились у гаражі, перенесеного хвилювання через неправомірні дії відносно її майна, залучення додаткових зусиль для відновлювально-ремонтних робіт; з урахуванням вимог справедливості, співмірності та розумності, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у достатньому та необхідному розмірі 2000,00 грн.
Посилання апелянта на те, що позивач не була власником гаражу на час його пошкодження, спростовується матеріалами справи, зокрема, копією рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради м. Дніпропетровська №173 від 28.02.1973 року (а.с.15 т.1). Державна реєстрації права власності у відповідних реєстрах є лише підтвердженням цього права позивача, а тому факт внесення державної реєстрації 15.01.2018 року після заподіяння шкоди не спростовує висновків суду. 
Здійснення позивачкою відчуження гаражу після його відновлення не спростовує висновків суду щодо наявності підстав для відшкодування позивачці витрат на відновлювальний ремонт даного майна.  
Доводи апелянта про те, що вона не завдавала шкоди позивачу, є недоведеними. До того ж, з матеріалів справи вбачається, що відповідач є власником домоволодіння АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №128666085 від 22.06.2018 року (а.с. 39-44 т.2). Причинно-наслідковий зв”язок між неправомірними діями відповідача та пошкодженням майна позивача у повному обсязі підтверджуються представленими у справі доказами, що наведені вище. 
Доводи апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення апелянта про слухання справи судом першої інстанції заслуговують на увагу. Матеріали справи не містять доказів спростування вказаного та належного своєчасного виконання місцевим судом положень статей 128-130 ЦПК України. 
Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України). 
Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог. 
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаютьсяна обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
За змістом ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Позивач понесла судові витрати у вигляді сплаченого судового при поданні позовної заяви в сумі 1148,54 (1% ціни позову) та заяви про забезпечення позову в сумі 352,40 грню (а.с. , 70а т.1). 
Відповідач сплатила 1722,81 грн. при поданні апеляційної скарги, що підтверджується квитанцією від 24.06.2021 року (а.с. 7 т.4). 
Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, з відповідача (сторона, на яку покладено більшу суму судових витрат) підлягають стягненню судові витрати на користь позивача, пропорційно задоволеним позовним вимогам, в розмірі 153,74 грн. (1500,94 грн. х 58,12% - 1722,81 грн. х 41,79%). 
Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на вищевикладене, колегія дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог. 

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – задовольнити частково. 
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2021 року – скасувати та ухвалити нове судове рішення. 
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) матеріальну шкоду в розмірі 64854 (шістдесят чотири тисячі вісімсот п`ятдесят чотири) грн. 45 коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) моральну шкоду в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. 
В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 – відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати в сумі 153 (сто п`ятдесят три) грн. 74 коп. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий                                                                        Т.П. Красвітна

Судді                                                                                І.А. Єлізаренко
                                                                               
                                                                                       О.В. Свистунова