ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/28813/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Гарник К.Ю.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
                                     судді-доповідача Кузьменка В.В.,
                                     суддів: Ганечко О.М., Карпушової О.В.,
          за участю секретаря Кірієнко Н.Є.,
                                                            
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва  Мілоцького Олега Леонідовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Державне підприємство "СЕТАМ" про визнання неправомірними та скасування постанов, визнання дій неправомірними, за апеляційною скаргою Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва  Мілоцького Олега Леонідовича на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 червня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького Олега Леонідовича, в якому просила: 
- визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького Олега Леонідовича від 22 жовтня 2020 року про арешт всього майна боржника у виконавчому провадженні №63392073 на загальну суму 187  974,89 грн;
- визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького Олега Леонідовича від 23 жовтня 2020 року про опис та арешт майна (коштів) боржника у виконавчому провадженні №63392073 на загальну суму 187  974,89 грн;
- визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького Олега Леонідовича щодо направлення до Державного підприємства "Сетам" заявки №63392073 на реалізацію арештованого майна - транспортного засобу автомобіля марки PEUGEOT, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2013 року випуску, VIN № НОМЕР_2 , що належить позивачу, за ціною 147  672,00 грн.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 червня 2021 року закрито провадження у справі.
Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В апеляційній скарзі позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Також вказано, що висновок суду першої інстанції суперечить обставинам справи, оскільки приватний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження не з підстав виправлення оскаржуваних порушень, а з тих підстав, що виконавчий напис, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 63392073 визнаний таким, що не підлягає виконанню. Вказане, в свою чергу, позбавило приватного виконавця права на компенсацію витрат на правову допомогу, які останній поніс в ході розгляду справи.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив частково задовольнити апеляційну скаргу відповідача, а справу направити для продовження розгляду по суті, оскільки судом першої інстанції не було вирішено питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із прийняттям незаконних рішень та вчиненням незаконних дій приватним виконавцем.
Представники ОСОБА_1 та Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва  Мілоцького Олега Леонідовича в судовому засіданні підтримали вимоги, висловлені ними у відзиві на апеляційну скаргу та апеляційній скарзі відповідно, та просили задовольнити такі вимоги.
Положеннями     ст. 242 КАС України     рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до     ст. 316 КАС України     суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 308  КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.
Закриваючи провадження у даній адміністративній справі, суд першої інстанції виходив з того, що до початку розгляду справи по суті оскаржувані порушення були виправлені відповідачем і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень та дій відповідача протиправними після такого виправлення, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у справі.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає таке.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 1 статті 18 Закону передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України «Про виконавче провадження».
Предметом даного спору були постанови Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва  Мілоцького Олега Леонідовича:
- від 22 жовтня 2020 року про арешт всього майна боржника у виконавчому провадженні №63392073 на загальну суму 187974,89 грн.;
- від 23 жовтня 2020 року про опис та арешт майна (коштів) боржника у виконавчому провадженні №63392073 на загальну суму 187974,89 грн..
Також позивачем оскаржувались дії Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва  Мілоцького Олега Леонідовича  щодо направлення до Державного підприємства "Сетам" заявки №63392073 на реалізацію арештованого майна - транспортного засобу автомобіля марки PEUGEOT, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2013 року випуску, VIN № НОМЕР_2 , що належить позивачу, за ціною 147672,00 грн.
Разом з тим, 13 травня 2021 року відповідачем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, якою виконавче провадження №63392073 закінчено, припинено чинність арештів майна та коштів боржника, припинено електронні торги (торги за фіксованою ціною) та знято з реалізації вищевказаний транспортний засіб - автомобіль марки PEUGEOT, модель 301, тип - легковий седан В, 2013 року випуску, номер шасі (кузова/рами) № НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1560, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за лотом №450924.
Положеннями пункту 8 частини 1 статті 238 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.
Частиною 2 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з тим, що оскільки до початку розгляду справи по суті оскаржувані порушення були виправлені відповідачем і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень та дій відповідача протиправними після такого виправлення, то наявні правові підстави для закриття провадження у справі.
В частині тверджень, викладених в апеляційній скарзі стосовно того, що виконавчий напис, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 63392073 визнаний таким, що не підлягає виконанню, а тому виконавче провадження було закінчено, колегія суддів зазначає, що такі посилання жодним чином не спростовують правомірність висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для закриття провадження у справі. 
Посилання апелянта на те, що дії суду першої інстанції позбавили приватного виконавця права на компенсацію витрат на правову допомогу, які останній поніс в ході розгляду справи, колегія суддів відхиляє, позаяк частиною 2 статті 238 КАС України хоч і передбачено обов`язок вирішення питання про розподіл між сторонами судових витрат, проте апелянтом не вказано яким положенням процесуального закону передбачено його право на компенсацію витрат, про які він просить, з урахуванням обставин даної справи та підстав закриття провадження у ній.
Стосовно клопотання апелянта про стягнення витрат на правову допомогу, зокрема, в суді апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає, що частиною 6 ст. 139 КАС України встановлено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що підстав для скасування оскаржуваної ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 червня 2021 року судом апеляційної інстанції не встановлено, то підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва  Мілоцького Олега Леонідовича судових витрат, в тому числі, витрат на професійну правничу допомогу - відсутні.
Колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для закриття провадження у справі.
Розглянувши доводи Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва  Мілоцького Олега Леонідовича, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва  Мілоцького Олега Леонідовича на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва  Мілоцького Олега Леонідовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Державне підприємство "СЕТАМ" про визнання неправомірними та скасування постанов, визнання дій неправомірними - залишити без задоволення.
Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 червня 2021 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач                                                                        В. В. Кузьменко 

Судді:                                                                                           О. М. Ганечко

                                                                                                    О. В. Карпушова

Повний текст виготовлено 12.08.2021.