КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
Апеляційне провадження № 33/824/3855/2021        
Справа 754/11335/21                                                 Головуючий в суді І інстанції Грегуль О.В.
                                                                                    Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
 
П О С Т А Н О В А
Іменем   України
 
30 серпня 2021 року                                                                                      м. Київ
Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., з участю захисника Мукомел Вікторії Ростиславівни, розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 30 липня 2021 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 , - 
 
в с т а н о в и в :
 
Постановою судді Деснянського районного суду міста Києва від 30 липня 2021 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за порушення п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у сумі 454 грн. на користь держави.
 
ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він, 26 червня 2021 року, біля 21 годині 50 хвилин, по пр. Броварському в м. Києві керував транспортним засобом Daewoo д.н.з. НОМЕР_1 у стані наркотичного сп`яніння. Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, станом на 21:50 год. 26 червня 2021 року ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння. 
 
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 указано на незаконність і необгрунтованість постанови судді, винесеної з порушенням норм матеріального та процесуального права, та необхідність скасування постанови. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 посилався на помилковість висновку суду про те, що законом не передбачено огляд на стан сп`яніння у лікаря в присутності понятих або здійснення відеозйомки при медичному огляді, оскільки відповідно до п.п. 1 п. 2 розділу І Інструкції № 1026 від 18 грудня 2018 року, застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксації правопорушення. Наведеним підтверджується необхідність використання поліцейськими технічних засобів відеозапису при виявленні та фіксуванні адміністративного правопорушення, в тому числі при огляді на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі.
Зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 був зупинений працівником поліції під час керування транспортним засобом, що не досліджував суд першої інстанції.
Наголошував, що протокол про адміністративне правопорушення складений відносно нього в зв`язку з тим, що він керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння; як докази по справі до протоколу додано висновок лікаря, розписка, а відтак доказів про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, матеріали справи не містять.
Посилався на рішення ЄСПЛ, а саме що деякі справи про адміністративне правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що вимагає дотримання стороно обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого, і що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Вказував, що направлення водія на огляд ОСОБА_1 не складалося та не вручалося останньому, що також підтверджується відсутністю даного направлення в матеріалах справи. Таким чином, не зрозуміло, на підставі чого ОСОБА_1 був направлений (доставлений) для проведення такого огляду.
Зазначив, що жодних біологічних зразків для дослідження у медичному закладі у ОСОБА_1 при доставленні його поліцейським в медичний заклад відібрано не було, про що зазначено в клопотанні про закриття провадження в справі та що не з`ясував суд першої інстанції. Таким чином, висновок щодо результатів медичного огляду складено без проведення самого огляду, без відібрання та дослідження визначених інструкцією біологічних зразків для проведення такого огляду.
Звертав увагу, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР № 047432 складено 26 червня 2021 року о 22:20, додатком до протоколу зазначений висновок лікаря, однак висновок лікаря складений 27 червня 2021 року, відтак, протокол складений без висновку лікаря.
Вказував, що при розгляді справи в суді першої інстанції останнім, в доведеність вини ОСОБА_1 зазначалося, що висновок лікаря, який знаходиться в матеріалах справи, не був оскаржений особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. Разом із тим, згідно правових висновків Верховного Суду, висновок медичного огляду на стан сп`яніння не може бути самостійним предметом судового розгляду за правилами будь-якого судочинства.
На підставі вищевикладеного просив скасувати постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 30 липня 2021 року, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, повернути вилучене у ОСОБА_1 водійське посвідчення серії НОМЕР_2 .
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п. 2.9 "а" ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
 
Вислухавши пояснення захисника Мукомел В.Р., яка подану апеляційну скаргу підтримала, підтвердила її доводи та просила її задовольнити, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.
 
У відповідності до вимог частини першої ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
 
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.
 
Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
 
Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що особа уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановивши наявність усіх складових складу адміністративного правопорушення, зобов`язана скласти протокол, в якому в обов`язковому порядку має бути зазначені суть адміністративного правопорушення, тобто, дії особи, які відповідають диспозиції статті 130 КУпАП та утворюють об`єктивну сторону складу зазначеного правопорушення.
 
Оскільки у відповідності до приписів ст. 254 КУпАП складання протоколу про адміністративне правопорушення передбачено виключно у випадку його вчинення, уповноважена посадова особа на момент складання протоколу повинна мати в своєму розпорядженні належні та допустимі докази, визначені ст. 251 КУпАП, які беззаперечно доводять вину особи у вчиненні правопорушення.
 
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яким підтверджено перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння (канабіноїди), був складений 27 червня 2021 року.
 
Станом на день складення протоколу про адміністративне правопорушення, а саме 26 червня 2021 року о 22 год. 20 хв. висновок лікаря-нарколога про те, що ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння був відсутній, а, відтак, поліцейський, не маючи доказів перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, не мав права складати протокол про адміністративне правопорушення.
 
Складання протоколу щодо особи, відносно якої немає доказів її перебування в стані наркотичного сп`яніння, є порушенням вимог ст. 254 КУпАП, згідно з якою протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
У даному випадку працівник патрульної поліції не звернув уваги, що керування транспортним засобом особою з явними ознаками наркотичного сп`яніння, за відсутності підтвердження самого факту сп`яніння не утворює складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Крім того, у відповідності до пунктів 15 - 22 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування їх під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Усі записи в акті медичного огляду та висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повинні бути розбірливими, не допускається формулювання «Норма». Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я. Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я. Кожний випадок огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я реєструється в журналі реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 5).
Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними
 
Разом із тим, наявним у справі висновком від 27 червня 2021 року встановлено, що ОСОБА_2  перебуває у стані наркотичного сп`яніння, а, відтак, не може бути належним доказом перебування ОСОБА_1  в стані наркотичного сп`яніння.
Отже, у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному 26 червня 2021 року відносно ОСОБА_1 , поліцейським констатовано факт керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння 26 червня 2021 року за відсутності висновку закладу охорони здоров`я щодо перебування ОСОБА_1 у такому стані.
 
При цьому, поліцейським проігноровано той факт, що сама лише підозра працівника поліції про перебування особи в стані наркотичного сп`яніння, без підтвердження зазначеного факту відповідним висновком закладу охорони здоров`я, не є підставою до складення протоколу про адміністративне правопорушення.
 
Разом із тим, апеляційний суд не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що при огляді на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі є обов`язковим використання поліцейськими технічних засобів відеозапису, оскільки вимогами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування їх під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, яка є спеціальним нормативно-правовим актом, що визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду, цього не передбачено.
 
Крім того, спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи, доводи апеляційної скарги про відсутність доказів, що ОСОБА_1 був зупинений працівником поліції під час керування транспортним засобом.
 
Відомості про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_3 , зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 047432; протокол був підписаний особою, яка його склала, та безпосередньо ОСОБА_1 , будь-яких зауважень щодо протоколу в частині невідповідності обставин керування транспортним засобом дійсним обставинам в даному протоколі ОСОБА_1 не зазначив.
 
Крім того, дані обставини підтверджуються розпискою ОСОБА_3 , який зобов`язався доставити автомобіль Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_3 за місцем проживання водія.
 
Апеляційний суд також відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції в доведеність вини ОСОБА_1 зазначалося, що висновок лікаря не був ним оскаржений, з огляду на те, що постанова суду першої інстанції таких висновків не містить.
 
Враховуючи, що закон не вимагає обов`язкового долучення до матеріалів справи про адміністративне правопорушення направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, а також копії акта медичного огляду, апеляційний суд позбавлений можливості перевірити обґрунтованість доводів апеляційної скарги, що відповідне направлення на огляд ОСОБА_1 не складалося і не було йому вручене, а також, що жодних біологічних зразків для дослідження у медичному закладі у ОСОБА_1 при доставленні його поліцейським в медичний заклад відібрано не було.
 
Відповідно до ст. 9 Конституції України Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Україна, давши згоду на обов`язковість міжнародного договору, зобов`язується діяти таким чином, щоб не позбавити його мети та не зробити його неможливим для виконання. Тому і ратифікована Конвенція і практика ЄСПЛ відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і   основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» для України є джерелами права і обов`язковими до застосування.
 
Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (див. рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), від 21 лютого 1984 року, пп. 52-54, Series A № 73; «Лауко проти Словаччини» (Lauko v. Slovakia), 2 вересня 1998 року, пп. 56-59, Reports of Judgments and Decisions 1998-VI.
 
Відповідно до ст. 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
 
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.
 
Враховуючи викладене, до протоколу про адміністративне правопорушення ДПР 18 № 047432 від 26 червня 2021 року не додано належних доказів доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю з підстав відсутності події і складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП).
 
Зазначене в своїй сукупності дає підстави апеляційному суду дійти висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а, відтак, постанова суду підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.   
 
Керуючись ст. 245, 247 ст. 280, 294 КУпАП, суд, -
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Деснянського районного суду міста Києва від 30 липня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                  Кашперська Т.Ц.