УХВАЛА

19 серпня 2021 року 
м. Київ
справа № 160/16405/20
адміністративне провадження № К/9901/28965/21 

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Мартинюк Н.М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року у справі №160/16405/20 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)", у якому просив:

- визнати неправомірним втручання Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)" в особисте життя позивача шляхом втручання та огляду з цензурою листування позивача з ЄСПЛ, яке мало місце шляхом вскриття закритого пакета та цензурному контролі листування позивача з ЄСПЛ, що завдало позивачу душевних страждань та спричинило моральну шкоду;

- заборонити адміністрації Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)" будь-яке втручання в листування позивача з ЄСПЛ;

- стягнути з відповідача компенсацію за порушення права на особисте життя та права на таємницю спілкування з ЄСПЛ, завдану моральну шкоду, яка була спричинена неправомірними діями, а саме стягнути з Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)" заподіяну моральну шкоду у вигляді компенсації у розмірі: 100    000 грн. 

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року, яка залишена без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року, відмовлено у відкритті провадження у справі та роз`яснено позивачу право на звернення до суду із цим позовом в порядку цивільного судочинства.    

Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, представник позивача вдруге звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), надіславши її 3 серпня 2021 року засобами поштового зв`язку.

У своїй касаційній скарзі скаржник просить скасувати ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року у справі №160/16405/20. 

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

На підставі аналізу доводів касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, Суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення касаційної скарги.

Так, статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною другою статті 328 КАС України встановлено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до пунктів 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини 1 статті 294 КАС України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо: повернення заяви позивачеві (заявникові); відмови у відкритті провадження у справі; залишення позову (заяви) без розгляду; закриття провадження у справі; відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами; відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами; заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження.

Відповідно до пункту четвертого частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Зокрема, у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Згідно із абзацом другим частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Водночас, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що в порушення вимог пункту 4 частини другої статті 330 КАС України, у ній не зазначено в чому полягає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, відсутня вказівка на відповідний абзац частини четвертої статті 328 КАС України.

Варто зазначити, що відповідно до абзацу другого частини четвертої статті 328 КАС України скаржник повинен чітко вказати, які саме норми права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідних норм права та як, на думку скаржника, відповідні норми повинні застосовуватися.

Разом з тим, на виконання вимог пункту четвертого частини другої статті 330 КАС України, скаржник, оскаржуючи ухвалу суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі, послався на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України, вказавши, що судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353  цього Кодексу. Проте, як вже зазначалось Верховним Судом в ухвалі від 25 червня 2021 року (касаційне провадження № К/9901/22129/21) однієї лише вказівки на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України, без зазначення конкретного пункту передбаченого цими статтями, є недостатньо для відкриття касаційного провадження.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Отже, касаційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1 належить повернути як таку, що не містить підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, для касаційного оскарження ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року у справі №160/16405/20.

На підставі наведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року у справі №160/16405/20 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії повернути особі, яка її подала.

Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

………………………….
Н.М.       Мартинюк,
Суддя      Верховного Суду