ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року 
м. Київ

Справа №  905/2419/18 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Міщенка І.С. - головуючого,  Берднік І.С., Зуєва В.А.
розглянув у письмовому провадженні касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоінвест Трейдінг" та приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельниченка Костянтина Павловича
на постанову Східного апеляційного господарського суду від 07 грудня 2020    року (головуючий - Тарасова І. В., судді: Крестьянінов О. О., Пуль О. А.), якою скасовано ухвалу Господарського суду Донецької області від 19 жовтня 2020 року у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоінвест Трейдінг"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шахтоуправління "Донбас",
за участю приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельниченка Костянтина Павловича,
про стягнення 26 257 778,71 грн збитків, 8 565 269,80 грн інфляційних та 1   927   246,88 грн 3% річних,

Історія справи та короткий зміст вимог скарги 
1.          Рішенням господарського суду Донецької області від 16.06.2020 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Шахтоуправління "Донбас" (далі - ТОВ "Шахтоуправління "Донбасс", відповідач, боржник) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоінвест Трейдінг" (далі - ТОВ "Енергоінвест Трейдінг", позивач, стягувач) 24 538 555,20 грн. боргу.
2.           10.08.2020 на примусове виконання вказаного рішення суду виданий наказ.
3.           19.08.2020 ТОВ "Енергоінвест Трейдінг" звернулося до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельниченка К.П. (далі - приватний виконавець) із заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання судового наказу від 10.08.2020.
4.          У заяві позивач зазначив про наявність у боржника відкритих рахунків в ПАТ АБ "Укргазбанк", який зареєстрований у м. Києві по вул.   Єреванській, 1. У підтвердження наявності коштів на рахунку боржника НОМЕР_1 у вказаній банківській установі стягувач надав оригінал квитанції від 19.08.2020 № 28055717. 
5.           08.09.2020   ТОВ "Шахтоуправління "Донбас" звернулося зі скаргою на дії приватного виконавця, у якій просило: 1) визнати неправомірними дій приватного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження №62856636 та стягнення основної винагороди, накладання арешту на кошти та майно відповідача, вчинених в рамках цього виконавчого провадження; 2) скасувати постанови приватного виконавця від 19.08.2020 (1) про відкриття виконавчого провадження, (2) про стягнення з боржника основної винагороди, (3) про арешт майна боржника, (4) про арешт коштів боржника, прийнятих в рамках виконавчого провадження №62856636.
6.          Скарга мотивована порушенням приватним виконавцем вимог частин 1, 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) та статті 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" внаслідок відкриття виконавчого провадження з порушенням правил територіальної юрисдикції. Так, юридичним та фактичним місцезнаходженням боржника та його майна є місто Селідове Донецької області, майно боржника, грошові кошти на відкритих банківських рахунках у межах міста Києва відсутні, а рахунок боржника НОМЕР_1 відкрито в Донецькій філії ПАТ АБ "Укргазбанк", місцезнаходженням якої є місто Краматорськ.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
7.          Ухвалою Господарського суду Донецької області від 19 жовтня 2020 року у задоволенні скарги відповідача відмовлено.
8.          Суд першої інстанції констатував відповідність оспорюваних дій приватного виконавця вимогам частин 1, 2 статті 24 Закону та частин 1, 2 статті 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", оскільки наявність у боржника відкритих рахунків у банківській установі, місцезнаходженням якої відповідно до відомостей з ЄДРПОУ є місто Київ (виконавчий округ приватного виконавця), було достатньою підставою для відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем, який працює у відповідному виконавчому окрузі. При цьому про наявність коштів на рахунку боржника у ПАТ АБ "Укргазбанк" свідчить надана стягувачем квитанція від 19.08.2020 № 28055717 про сплату на рахунок боржника 1 000 грн. з призначенням платежу - на виконання рішення суду.
Короткий зміст оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції
9.          Постановою Східного апеляційного господарського суду від 07 грудня 2020 року вказану ухвалу скасовано, скаргу відповідача на дії приватного виконавця задоволено частково:
10.          визнано неправомірними дії приватного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження №62856636, накладення арешту на кошти та майно боржника, вчинені в рамках виконавчого провадження №62856636; 
11.          скасовано постанови приватного виконавця від 19.08.2020 про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника, прийняті у рамках виконавчого провадження №62856636.
12.          Закрито провадження в частині вимог скарги про визнання неправомірними дій приватного виконавця про стягнення з боржника основної винагороди та скасування    постанови від 19.08.2020 про стягнення основної винагороди у рамках виконавчого провадження №62856636.
13.          Задовольняючи скаргу, суд апеляційної інстанції констатував порушення приватним виконавцем вимог частин 1, 2 статті 24 Закону та частин 1, 2  статті 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", оскільки місцезнаходженням боржника є місто Селидове Донецької області. Приватний виконавець при відкритті виконавчого провадження не переконався у наявності майна боржника у місті Києва, відкрив виконавче провадження за відсутності доданих стягувачем до заяви про примусове виконання рішення доказів на підтвердження наявності у місті Києві (території, на яку поширюються компетенція приватного виконавця) зареєстрованого за боржником майна, зокрема грошових коштів на банківських рахунках. Щодо квитанції від 19.08.2020 № 28055717, то вказаний документ не підтверджує факт саме зарахування коштів на рахунок одержувача, а отже не може бути доказом наявності коштів на рахунку ТОВ "Шахтоуправління "Донбасс" у ПАТ КБ "Укргазбанк" станом на 19.08.2020. При цьому направлена приватним виконавцем до установи банку платіжна вимога від 19.08.2020 про перерахування коштів з рахунку НОМЕР_1 була у той же день повернута ПАТ АБ "Укргазбанк" без виконання через відсутність грошових коштів на ньому.
14.          За висновком суду приватний виконавець міг звернутися до банку з письмовою вимогою щодо наявності та/або стану рахунків боржника, руху коштів та операцій на рахунках боржника за конкретний проміжок часу відповідно до пункту 6 частини першої статті 62 Закону України "Про банки і банківську діяльність". Ця норма не ставить надання інформації по рахункам боржника в залежність від наявності відкритого виконавчого провадження.
Короткий зміст вимог касаційних скарг
15.          Не погоджуючись із указаною постановою, відповідач та приватний виконавець подали касаційні скарги (тотожного змісту), в яких просять її скасувати, ухвалу суду першої інстанції залишити в силі.
Аргументи учасників справи
Доводи скаржників, які подали касаційні скарги (узагальнено), які є тотожними за змістом
16.          Апеляційний суд неправильно застосував частину 2 статті 24 Закону, не врахував висновки Верховного Суду щодо застосування цієї норми права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 19.11.2020 у справі №   913/160/17, а також не застосував до спірних правовідносин абзац 12 пункту 3 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України  від 02.04.2012№   512/5 (у редакції станом на момент відкриття виконавчого провадження, далі - Інструкція). Так, суд не здійснив належної правової оцінки змісту квитанції від 19.08.2020 № 28055717, з урахуванням вимог пункту 1.3 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", відповідно до якої  зазначена у платіжному документі дата валютування є датою, з якої переказані грошові кошти переходять у власність отримувача. Отже, надана стягувачем разом із заявою про відкриття виконавчого провадження квитанція є доказом наявності грошових коштів на рахунку боржника станом на момент відкриття виконавчого провадження.
Позиція відповідача у відзивах на касаційні скарги  (узагальнено)
17.          Висновки суду про те, що квитанція від 19.08.2020 № 28055717 не може підтверджувати наявність коштів на рахунку боржника є законним та обґрунтованим, а правовідносини у справі № 913/160/17, на яку посилаються скаржники, не є подібними правовідносинам у даній справі.

Позиція Верховного Суду
18.          За обставинами даної справи обставина наявності відкритого рахунку боржника у ПАТ АБ   "Укргазбанк" не є спірною та визнається боржником. При зверненні до приватного виконавця стягувач доводив наявність на рахунку боржника в указаній банківській установі грошових коштів, у підтвердження чого долучив квитанцію від 19.08.2020 № 28055717 про перерахування на рахунок боржника у ПАТ АБ   "Укргазбанк" 1 000 грн.
19.          Суди попередніх інстанцій по різному оцінили дії приватного виконавця з відкриття виконавчого провадження за такою заявою стягувача. 
20.          Суд першої інстанції констатував, що наявність відомостей про відкритий рахунок боржника є достатньою підставою для відкриття виконавчого провадження та визнав правомірними усі оскаржувані дії виконавця: як з відкриття виконавчого провадження, так і з накладення арешту та його майно та грошові кошти.
21.          Натомість апеляційний суд зазначив про неправомірність дій виконавця, який при відкритті виконавчого провадження не переконався у наявності майна боржника у м. Києві, а саме грошових коштів на його банківських рахунках. За висновком апеляційного суду надана стягувачем квитанція не підтверджує зарахування коштів на рахунок боржника, а надіслана у день відкриття виконавчого провадження платіжна вимога виконавця у той же день повернута банком без виконання зв`язку з відсутністю коштів на рахунку боржника.
22.          Верховний Суд констатує, що головним питанням даного спору є:
-          чи повинен державний та/або приватний виконавець до моменту відкриття виконавчого провадження встановлювати наявність грошових коштів на банківських рахунках боржника або самі по собі відомості про наявність таких рахунків є єдиною та самостійною підставою для відкриття виконавчого провадження;
-          чи має державний та/або приватний виконавець після відкриття виконавчого провадження вчиняти подальші дії з примусового виконання рішення, якщо буде встановлено відсутність коштів на банківських рахунках боржника.
23.          Верховний Суд вважає, що приватний виконавець мав право відкрити виконавче провадження за наявності доказів відкритого банківського рахунку боржника у м.   Києві. Проте вчиняти подальші дії з виконання судового рішення у вже відкритому виконавчому провадженні, зокрема з накладення арешту на майно боржника, виконавець міг тільки після встановлення фактичної наявності коштів на банківському рахунку боржника. 
24.          Мотивуючи свою позицію, Верховний Суд звертається до правових висновків об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 21.05.2021 у справі №905/64/15 та зазначає про таке.
25.          Зі змісту частин 1, 2 статті 24 Закону та  статті 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" вбачається, що приватний виконавець має право прийняти до виконання подані йому виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання у разі, якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи або місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташоване у межах виконавчого округу, в якому приватний виконавець здійснює свою діяльність та відповідно на яку розповсюджується відповідна компетенція цього приватного виконавця.
26.          Відповідно до абзацу 12 пункту 3 розділу ІІІ Інструкції у разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцезнаходженням майна боржника до заяви про примусове виконання рішення додається документ/копія документу, який підтверджує, що майно боржника (грошові кошти на рахунках в банках або інших фінансових установах) знаходиться(яться) на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця.
27.          Передбачена цією нормою необхідність стягувача додати до заяви докази місцезнаходження майна боржника обумовлена необхідністю обґрунтування та доведення стягувачем виконавцю такого критерію як місцезнаходження майна боржника та лише в ракурсі того, що майно боржника знаходиться в межах виконавчого округу приватного виконавця. Зазначена норма передбачає надання стягувачем лише доказів місцезнаходження майна боржника на цій території, а не доказів фактичної наявності майна боржника у місцезнаходженні такого майна.
28.          Зазначена норма Інструкції (у разі, якщо стягувач в якості майна боржника зазначає грошові кошти) не може тлумачитися як така, що передбачає обов`язок стягувача додавати до заяви про примусове виконання рішення докази фактичної наявності грошових коштів на банківських рахунках боржника, оскільки у разі такого її тлумачення (застосування) ця норма суперечила б статті 60 та пункту 1 частини першої статті 61 Закону України "Про банки і банківську діяльність", за змістом яких відомості про банківські рахунки клієнтів, фінансово-економічний стан клієнтів є банківською таємницею, забезпечення збереження якої є обов`язком банку, зокрема шляхом обмеження кола осіб, що мають доступ до інформації, яка становить банківську таємницю. Аналіз наведених норм Закону України "Про банки і банківську діяльність" свідчить про те, що стягувач, який не входить до кола осіб, які мають доступ до інформації, яка становить банківську таємницю, та не є особою, якій відповідно до частини першої статті 62 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банк може розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, обмежений у можливостях надати органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю відомості про стан рахунків боржника у банках. Таке тлумачення цієї норми Інструкції також суперечить частині перші статті 19 Конституції України, за змістом якої ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
29.          З огляду на викладене стягувач, звертаючись до виконавця із заявою про примусове виконання рішення має довести саме обставини знаходження майна боржника в межах виконавчого округу приватного виконавця, надати (додати до заяви) докази місцезнаходження майна боржника на цій території, а не докази фактичної наявності майна боржника у місцезнаходженні такого майна. 
30.          Наприклад, у разі посилання стягувача на наявність у боржника грошових коштів на рахунках у банківських установах, стягувач, який обмежений в отриманні інформації, що є банківською таємницею, має надати наявні у нього докази існування таких рахунків боржника, докази, з яких йому стало відомо про такі існуючі рахунки боржника (ділова переписка, правочини, первинні, розрахункові документи тощо).
31.          Крім того відповідно до частини першої статті 13 Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
32.          За змістом пункту 21 частини 3 статті 18 Закону виконавець саме під час здійснення виконавчого провадження (тобто після його відкриття) має право отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника. 
33.          Згідно з частиною другою статті 36 Закону розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.
34.          З аналізу норм статей 13, 18, 26, 36, 48 Закону, вбачається, що виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення під час здійснення виконавчого провадження, тобто після прийняття виконавчого документу до виконання та після відкриття виконавчого провадження. Перевірка майнового стану боржника (стану рахунків боржника у банках), розшук боржника та/або його майна, зокрема грошових коштів боржника, здійснюється у вже відкритому виконавчому провадженні. 
35.          Чинне спеціальне законодавство, що визначає порядок пред`явлення виконавчих документів до виконання, порядок примусового виконання рішень, не містить прямої норми, яка б передбачала повноваження виконавця вчиняти на стадії вирішення питання про прийняття виконавчого документа до виконання та відкриття виконавчого провадження дії, направлені на перевірку майнового стану боржника (стану рахунків боржника у банках), розшук боржника та/або його майна.
36.          З огляду на викладене до прийняття виконавчого документа до виконання та відкриття виконавчого провадження виконавець не має права вчиняти дії, направлені на перевірку майнового стану боржника (стану рахунків боржника у банках), розшук боржника та/або його майна, зокрема грошових коштів боржника. На етапі вирішення питання про відкриття виконавчого провадження або повернення виконавчого документа у виконавця відсутній будь-який механізм, передбачений чинним законодавством, спрямований на перевірку відомостей щодо стану банківських рахунків боржника. 
37.          Отже, відповідно до частин 1, 2 статті 24 Закону на стадії вирішення питання про відкриття виконавчого провадження за таким критерієм як місцезнаходження майна боржника виконавець має дослідити цей критерій не в ракурсі фактичного знаходження майна у його (зазначеному стягувачем) місцезнаходженні, а саме для встановлення обставини наявності майна боржника в межах виконавчого округу приватного виконавця, за формальними ознаками: по доданим стягувачем до заяви про примусове виконання рішення доказам місцезнаходження майна боржника на такій території. Встановлення обставин фактичної наявності майна боржника у його місцезнаходженні (зазначеному стягувачем) (у тому числі і грошових коштів) відноситься до дій виконавця з розшуку майна боржника, які вчиняються у процесі здійснення виконавчого провадження після прийняття виконавчого документу до виконання та відкриття виконавчого провадження.
38.          Отже за наявності документального підтвердження відомостей про наявність такого майна в межах виконавчого округу приватного виконавця, зокрема відомостей про відкриті на ім`я боржника рахунки в банках або інших фінансових установах, виконавець має підстави для відкриття виконавчого провадження за таким критерієм як місцезнаходження майна боржника.
39.          За обставинами даної справи стягувачем до заяви про відкриття виконавчого провадження були надані докази існування в межах виконавчого округу приватного виконавця, тобто у місті Києві, рахунку боржника у банківській установі - ПАТ КБ "Укргазбанк". Обставину відкриття рахунку у ПАТ КБ "Укргазбанк" підтвердив і сам боржник. 
40.          Отже, заява стягувача відповідала вимогам абзацу 12 пункту 3 розділу ІІІ Інструкції, а дії приватного виконавця щодо прийняття постанови від 19.08.2020 про відкриття виконавчого провадження №62856636 не суперечать положенням частин 1, 2 статті 24 Закону, оскільки, як було наведено вище, на стадії вирішення питання про прийняття виконавчого документа до виконання та відкриття виконавчого провадження за таким критерієм як місцезнаходження майна боржника, виконавець не має права вчиняти дії, направлені на перевірку майнового стану боржника (стану рахунків боржника у банках), розшук боржника та/або його майна, зокрема грошових коштів боржника.  
41.          Однак, як було вже зазначено у пунктах 31-33 Постанови, вже у відкритому виконавчому провадженні виконавець здійснює перевірку майнового стану боржника (стану рахунків боржника у банках), розшук боржника та/або його майна, зокрема грошових коштів боржника. Тобто виконавець після відкриття виконавчого провадження вже не обмежений у застосуванні усього спектру визначених законом засобів та інструментів з метою перевірки та достовірного встановлення майнового стану боржника та фактичної наявності його майна (у даному випадку грошових коштів на рахунку) в межах виконавчого округу приватного виконавця, зокрема шляхом направлення відповідних запитів до компетентних органів та установ.
42.          Отже, відкривши виконавче провадження, виконавець має правові підстави для вчинення у його межах подальших дій, спрямованих на примусове виконання судового рішення, тільки за умови встановлення фактичної наявності грошових коштів на рахунках боржника в межах виконавчого округу приватного виконавця.
43.          Судом апеляційної інстанції встановлено, що надіслана у день відкриття виконавчого провадження (19.08.2020) платіжна вимога приватного виконавця про перерахування коштів з рахунку боржника у цей же день була повернута банком без виконання у зв`язку з відсутністю коштів на цьому рахунку. Не підтвердження обставини фактичної наявності коштів на банківському рахунку боржника унеможливлює вчинення виконавцем подальших дій, спрямованих на примусове виконання судового рішення. Тому оскаржувані постанови приватного виконавця від 19.08.2020 про арешт майна боржника та про арешт коштів боржника, прийняті в межах відкритого виконавчого провадження, не узгоджуються з положеннями частин 1, 2 статті 24 Закону.
44.          Верховний Суд відхиляє посилання скаржників в пункті 16 Постанови на те, що надана стягувачем квитанція від 19.08.2020 № 28055717 є доказом фактичної наявності грошових коштів на рахунку боржника. В обґрунтування цього доводу скаржники апелюють суто до норм спеціального банківського законодавства, яке визначає засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків та порядок проведення переказу коштів у межах України. Проте, як правильно зазначено судом апеляційної інстанції, згадана квитанція у розумінні банківського законодавства містить відомості лише про перерахування коштів на рахунок боржника, проте не підтверджує завершення відповідного переказу, яке відбувається зарахуванням коштів на рахунок отримувача (боржника) (стаття 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні"). Саме з моменту зарахування коштів власник відповідного рахунку набуває можливості розпорядження цими коштами, які стають його власністю. Про нездійснення відповідного зарахування коштів банком на момент відкриття виконавчого провадження свідчать обставини, встановлені апеляційним судом та наведені в пункті 43 Постанови. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
45.          Пунктом 4 частини 1 статті 308 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.
46.          Статтею 312 ГПК України визначено, що суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
47.          За викладених вище мотивів Верховний Суд дійшов висновку про застосування повноважень передбачених наведеними положеннями ГПК України, скасування оскаржуваної постанови апеляційного суду в частині задоволення скарги ТОВ "Шахтоуправління "Донбас" про визнання неправомірними дій приватного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження з підстав неправильного застосування норм матеріального права, з залишенням в силі рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні скарги боржника у цій частині. 
48.          У зв`язку з чим касаційні скарги підлягають задоволенню частково.
49.          З огляду на висновки Верховного Суду по суті доводів касаційних скарг витрати по сплаті судового збору покладаються на скаржників.
Керуючись статтями 300, 301, 304, 306, 308, 309, 312, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоінвест Трейдінг" та приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельниченка Костянтина Павловича задовольнити частково.
2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 07 грудня 2020    року у справі № 905/2419/18 скасувати в частині задоволення скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Шахтоуправління "Донбас" про визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельниченка Костянтина Павловича щодо відкриття виконавчого провадження №62856636 та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельниченка Костянтина Павловича про відкриття виконавчого провадження від 19.08.2020.
3. Ухвалу Господарського суду Донецької області від 19 жовтня 2020 року у справі № 905/2419/18 про відмову в задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Шахтоуправління "Донбас" у зазначеній частині залишити в силі.
4. В іншій частині постанову Східного апеляційного господарського суду від 07 грудня 2020    року у справі № 905/2419/18 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                               Міщенко І.С.
Судді                                                                                                       Берднік І.С.
                                                                                                           Зуєв В.А.