Справа № 307/532/21

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
09 липня 2021 року м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі: 

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.
суддів: Джуги С.Д.,Кожух О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах  ОСОБА_2 , на ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 30 березня 2021 року, головуюча суддя Сас Л.Р., у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання будинку та земельної ділянки об`єктами права спільної сумісної власності по Ѕ ідеальній частині за кожним, 
ВСТАНОВИВ:
        ОСОБА_2 подала позов до суду про визнання житлового будинку з надвірними спорудами: дроварні, вбиральні, воріт, огорожі, загальною площею 317,8 кв. м., житловою площею 113, 3 кв. м., що знаходяться по АДРЕСА_1 та земельної ділянки, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0, 215 га, кадастровий номер 2124482400:04:003:0079, об`єктами права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по Ѕ ідеальній частці за кожним.
ОСОБА_2 19 березня 2021 року подала до суду клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно: житловий будинок з надвірними спорудами: дроварню Б, вбиральню В, ворота 1, огорожу 2, що знаходяться по АДРЕСА_1 та земельну ділянку, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0, 215 га, кадастровий номер 2124482400:04:003:0079 до набрання рішенням законної сили.        
                Вказана заява мотивована тим, що для забезпечення прав позивача є необхідним вжити заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно, оскільки відповідач являється одноосібним власником житлового будинку,та на час судового розгляду матиме можливість відчужити даний будинок третім особам, що в подальшому може призвести до неможливості виконати рішення суду у разі задоволення позовних вимог.
       Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 30 березня 2021 клопотання про забезпечення позову повернуто заявнику.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 , який діє в інтересах  ОСОБА_2 , оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню.
       Відзиву на апеляційну скаргу не подано.
       Відповідно до ч. 2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, про повернення заяви позивачеві (п. 6 ч.1 ст.353 цього Кодексу), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
       Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступного. 
       Повертаючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що така заява не відповідає встановленим ст.151 ЦПК України вимогам, а саме: не містить пропозиції щодо зустрічного забезпечення.
       Колегія суддів вважає такий висновок судді суду першої інстанції помилковим, виходячи з наступного.
       Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ста.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
       Зміст і форма заяви про забезпечення позову, а також інші вимоги до неї визначені ст.151 ЦПК України.
       Так, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. До заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
       Порядок розгляду заяви про забезпечення позову врегульований ст.153 ЦПК України, зокрема частиною 10 якої визначено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.
       Як вбачається з матеріалів справи, заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно: житловий будинок з надвірними спорудами: дроварню Б, вбиральню В, ворота 1, огорожу 2, що знаходяться по АДРЕСА_1 та земельну ділянку, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0, 215 га, кадастровий номер 2124482400:04:003:0079, мотивована тим, що у разі задоволення позову, може зробити неможливим відновлення порушених інтересів позивача та може з цією метою відчужити житловий будинок та земельну ділянку на користь третіх осіб, тому існують підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому.
       Тобто, подана заява про забезпечення позову місить обґрунтування необхідності його застосування із зазначенням конкретного заходу, який необхідно застосувати, що спростовує висновки суду першої інстанції про її невідповідність вимогам щодо змісту такої заяви.
       При цьому, достатність наданих доказів та переконливість наведеного обґрунтування не можуть бути предметом перевірки суду на стадії прийняття заяви про забезпечення позову і підлягають дослідженню під час вирішення її по суті.
Щодо посилання суду першої інстанції на відсутність пропозицій щодо зустрічного забезпечення як на підставу для повернення заяви про забезпечення позову, то колегія суддів звертає увагу на те, що реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком.
Крім того, особа, щодо якої вжито заходів забезпечення позову, не позбавлена права подати клопотання про зустрічне забезпечення після застосування судом заходів забезпечення позову.
Отже, відсутність пропозиції щодо зустрічного забезпечення на час подання заяви про забезпечення позову не є перешкодою для розгляду питання про забезпечення позову.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення заяви про забезпечення позову.
       За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з направленням заяви на новий розгляд до суду першої інстанції, відповідно до вимог ст.374 ЦПК України, оскільки оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.
 Керуючись ст.ст. 374, 379, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах  ОСОБА_2 , задовольнити.
       Ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 29 березня 2021 року про повернення заяви про забезпечення позову - скасувати, а заяву про забезпечення позову направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови суду складено 09 липня 2021 року. 

Головуючий 

Судді