ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 596/1797/14-ц	Головуючий у 1-й інстанції Митражик Е.М. 	
Провадження № 22-ц/817/925/21 	Доповідач - Бершадська Г.В.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2021 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
Головуючого - Бершадська Г.В. 
Суддів -  Гірський Б. О., Хома М. В., 
з участю секретаря - Іванюта О.М. 
представника апелянта Осіва П.В. та представника ТОВ “Імперія-Агро” 

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Гусятинського районного суду Тернопільської області від 29 червня 2021 року (постановлену суддею Митражик Е.М., повний текст якої складено 14 липня 2021 року) у цивільній справі № 596/1797/14-ц за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає до виконання, -
ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа виданого Гусятинським районним судом Тернопільської області у справі №596/1797/14-ц таким, що не підлягає виконанню. 
       Свої вимоги обґрунтовував тим, що рішенням Гусятинського районного суду від 12 жовтня 2015 року у справі № 596/1797/ 14-ц позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперія – Агро" (далі ТзОВ "Імперія – Агро") задоволено та стягнуто з нього, ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперія - Агро" - 5 206 883,26 грн.-суму основної заборгованості; 8 591 357,38 грн.-дооцінку вартості неоплаченого товару; 2 901 589,19 грн.-36% річних; 2 460 929,95 грн. пені; 1 041 376,65 грн.- штраф; 3 941 634,37 грн.- інфляційні втрати та сплачений судовий збір в розмірі 3654,00 грн. 
       На виконання вказаного рішення 25.12.2015 року видано виконавчий лист та 13 січня 2016 року відкрито виконавче провадження № 49784356.
       06 березня 2019 року між ТзОВ «Імперія -Агро» (первісним кредитором) та ОСОБА_2 (новим кредитором) укладено договір №1-19 про відступлення права вимоги (цесії) відповідно до умов якого, первісний кредитор ТзОВ «Імперія -Агро» відступило новому кредитору ОСОБА_2 всі права грошової вимоги до боржника - ОСОБА_1 зі сплати всіх існуючих боргових зобов`язань, штрафних санкцій та сум інфляційних витрат по основному договору поставки № ЗР-89/13 від 15.04.2013 та зобов`язань відповідно до рішення Гусятинського районного суду від 12 жовтня 2015 року у справі № 596/1797/14-ц, а також виконавчого листа виданого 25.12.2015 року на виконання вказаного рішення в сумі 24 147 424,80 грн.
       15 грудня 2020 року ним здійснено погашення існуючого зобов`язання згідно рішення Гусятинського районного суду від 12 жовтня 2015 року у сумі 24 147 424,80 грн. шляхом сплати заборгованості новому кредитору - ОСОБА_2 , що підтверджується розпискою від 20 грудня 2020 року про повернення коштів та виконання зобов`язання.
       Оскільки відповідно до положень статтей 545, 598, 599 ЦК України, обов`язок боржника ОСОБА_1 перед новим кредитором- ОСОБА_2 припинено внаслідок сплати заборгованості в добровільному порядку, то на даний час наявні підстави передбачені ч.2 ст.432 ЦПК України для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
       Ухвалою Гусятинського районного суду від 29 червня 2021 року в задоволенні заяви відмовлено.
       Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та постановити нову , якою його заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задовольнити.
       Апелянт зазначив, що висновок суду про те, що виконавчий лист можна визнати таким що не підлягає виконанню лише під час примусового виконання рішення є помилковим. Процесуальне законодавство не визначає наявність відкритого виконавчого провадження, як умову визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Оскільки законодавство передбачає можливість повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання після його повернення за заявою стягувача, то відмова у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є незаконною та свідчить про порушення судом норм процесуального права, а саме статті 432 ЦПК України. Визнання виконавчого листа таким, що не підлягає до виконання з тих підстав, що у боржника відсутній обов`язок у зв`язку з його добровільним виконанням боржником чи іншою особою, призведе до правової визначеності у правовідносинах сторін зобов`язання. Суд першої інстанції зобов`язаний був застосувати до правовідносин норми статті 599 ЦК України, що визначають припинення зобов`язання належним виконанням.
       В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Осів П.В. апеляційну скаргу підтримав та зіслався на обставини викладені в ній. Пояснив, що йому не відомо чи ОСОБА_2 звертався до ТзОВ «Імперія -Агро» по питанню передачі виконавчого листа. ОСОБА_2 є сином ОСОБА_1 . 
       Представник ТзОВ «Імперія -Агро» апеляційної скарги не визнав та пояснив, що ОСОБА_2 не звертався до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчому листі (замість ТзОВ «Імперія -Агро» на ОСОБА_2 ), що свідчить про передчасність звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки в процесуальному сенсі ТзОВ «Імперія -Агро» залишається стягувачем і матеріали справи не містять будь-яких доказів про виконання зобов`язання перед ТзОВ «Імперія -Агро».
       Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
       Судом першої інстанції встановлено, що державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бойко О.М було відкрито виконавче провадження № 49784356 з примусового виконання виконавчого листа №596/1797/14-ц виданого 25.12.2015 року Гусятинським районним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Імперія-Агро» 5 206 883,26 грн. – основної заборгованості; 8 591 357,38 грн. – дооцінки вартості неоплаченого товару; 2 901 589,19 грн.- 36 % річних; 2 460 929,95 грн.- пені; 1 041 376,65 грн.- штрафу; 3 941 634,37 грн.- інфляційних витрат; 3654,00 грн.- судового збору.
       12.03.2021 року ліквідатор ТзОВ «Імперія-Агро» арбітражний керуючий Реверук Петро Костянтинович подав заяву №02-87/190 до головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бойко О.М. про повернення виконавчого документа стягувачу. 
       Постановою про повернення виконавчого документа стягувачу від 13.04.2021 року у ВП №49784356 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. виконавчий лист №596/1797/14-ц виданий 25.12.2015 року Гусятинським районним судом Тернопільської області повернуто стягувачеві, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення, про що наявна письмова відмітка державного виконавця у виконавчому листі : «13.04.2021 року завершено п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». 
       Відмовляючи у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.
       Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони(кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати виконання його обов`язку.
       Згідно статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
       Згідно ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу, як суд першої інстанції. 
       Згідно вимог ч.ч. 1, 2, 4 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.
       Заявник свої вимоги обґрунтовував тим, що 6 березня 2019 року між ТзОВ «Імперія-Агро» та ОСОБА_2 було укладено договір про відступлення права вимоги за рішенням Гусятинського районного суду від 12.10.2015 року у справі № 596/1797/14-ц та виданим на підставі нього виконавчим листом а також тим, що він повністю погасив існуюче зобов`язання шляхом сплати заборгованості новому кредитору. 
       На підтвердження своїх вимог надав договір про відступлення права вимоги від 6 березня 2019 року, укладений між ТзОВ «Імперія -Агро» та ОСОБА_2 згідно якого первісний кредитор відступив новому кредитору зобов`язання зі сплати існуючих зобов`язань за договором поставки № ЗР-89/13 від 15.04.2013 та зобов`язань відповідно до рішення Гусятинського районного суду від 12 жовтня 2015 року у справі № 596/1797/14-ц, а також виконавчого листа виданого 25.12.2015 року на виконання вказаного рішення в сумі 24 147 424,80 грн.; за відступлене право вимоги новий кредитор зобов`язувався сплатити первісному кредитору грошові кошти в сумі 8000,00 грн. в строк до 6 березня 2024 року , а також розписку видану ОСОБА_2 про те, що 15 грудня 2020 року він отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 24147424,80 грн. (а.с.11-13, 21).
       З матеріалів справи видно що заміна стягувача у виконавчому листі, виданому на виконання рішення Гусятинського районного суду від 12.10.2015 року у справі № 596/1797/14-ц не проводилася. Вказане підтвердили в судовому засіданні представники сторін.
       Встановивши, що стягувачем у виконавчому листі, який просить заявник визнати таким, що не підлягає виконанню є ТзОВ «Імперія-Агро», заміна сторони у виконавчому листі не проводилась та що заявник (боржник у виконавчому листі) виконав зобов`язання перед новим кредитором, а не стягувачем, зазначеним у виконавчому листі, правильним є висновок суду про відсутність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. 
       Доводи апелянта про те, що у нього відсутній обов`язок перед ТзОВ «Імперія-Агро» у зв`язку з його добровільним повним виконанням проведеним належним чином не заслуговують уваги суду, оскільки ОСОБА_1 сплачував кошти не стягувачу за виконавчим листом.
       Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів наведених в апеляційній скарзі та постановлення у справі нового судового рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
       Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).
       Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -
ПОСТАНОВИВ:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
       Ухвалу Гусятинського районного суду Тернопільської області від 29 червня 2021 року залишити без змін.
       Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
       Повний текст постанови складено 16 вересня 2021 року.

Головуючий                                                                Бершадська Г.В.

Судді:                                                                        Хома М.В.

                                                                               Гірський Б.О.