Ухвала
 
13 липня 2021 року
 
м. Київ
 
справа № 386/917/19
провадження № 61-1506св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_2 на постанову Кропивницького апеляційного суду від 14 грудня 2020 року у складі колегії суддів: Чельник О. І., Письменного О. А., Черненка В. В., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів
 
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.
 
Позов обґрунтовано тим, що 2 лютого 1983 року між ними було зареєстровано шлюб, який розірвано заочним рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області 20 липня 2017 року. Від шлюбу вони мають двох повнолітніх дітей - ОСОБА_3 , 1982 року народження, та сина ОСОБА_3 , 1987 року народження. Під час перебування у шлюбі ними було прийнято рішення про будівництво спільного будинку, оскільки власного житла вони не мали. 23 квітня 1998 року першою сесією Шепилівської сільської ради двадцять третього скликання за заявою ОСОБА_2 про надання дозволу на будівництво житлового будинку в с. Шепилово було прийнято рішення, яким надано дозвіл на будівництво житлового будинку в селі Шепилово. 03 травня 2000 року розпорядженням райдержадміністрації №233-р у відповідності з проектом забудови земельної ділянки ОСОБА_2 було встановлено в натурі межі земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку і господарських будівель. На підставі даного розпорядження відповідачу було видано дозвіл на індивідуальне житлове будівництво №  НОМЕР_1 та видано будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, виділеної індивідуальному забудовнику 25 червня 2000 року. У період перебування у шлюбі сторони спільною працею та за спільні кошти повністю побудували на виділеній ОСОБА_2 земельній ділянці житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . Незважаючи на те, що сторони спільно закінчили будівництво у період спільного проживання у шлюбі, а також те, що будинок та господарські споруди, що розташовані на території домоволодіння АДРЕСА_1 , є придатними для проживання та використання за цільовим призначенням, спірний будинок в експлуатацію введено не було та право власності на нього у встановленому порядку не зареєстровано. Відсутність введення будинку в експлуатацію та державної реєстрації права власності на нього викликано тим, що відповідач категорично відмовляється звернутися до відповідних органів з необхідними заявами, а позивач, у свою чергу, позбавлений можливості здійснити такі дії в силу того, що земельна ділянка для здійснення будівництва та дозвіл на його здійснення було видано не на їй ім`я, а на ім`я її чоловіка. Позивач вважав,  що ступінь готовності спірного житлового будинку безумовно дозволяє визначити його окремі частини, що підлягають виділу, а довести будівництво цього будинку до кінця позивачем та відповідачем є технічно можливим. За таких умов існують усі підстави для здійснення поділу незавершеного будівництвом будинку між сторонами.
 
У зв`язку з наведеним позивач  просив здійснити поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнавши за   ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частині за кожним на незавершений будівництвом об`єкт нерухомого майна - будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: по АДРЕСА_1 .
 
Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 21 липня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову про поділ майна подружжя суд виходив з того, що доказів, які б давали підстави для визнання за позивачем права власності на 1/2 частини спірного майна, позивачем на час їх спільного проживання не надано, рішенням суду про розірвання шлюбу встановлено, що шлюбні відносини фактично припинені у 2001 році, будь яких клопотань про призначення судової експертизи, яка б визначила ступінь готовності спірного будинку, представниками сторін в судовому засіданні заявлено не було.
 
Постановою Кропивницького апеляційного суду від 14 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 21 липня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про задоволення позову. Визнано незавершений будівництвом об`єкт нерухомого майна - будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право на 1/2 частини незавершеного будівництвом об`єкту нерухомого майна - будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 за кожним. Вирішено питання судових витрат.
 
Задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції зазначив, що встановлення обставини про те, з якого часу сторони припинили шлюбні відносини, не були предметом дослідження у справі, на яку послався суд першої інстанції. Припинення шлюбних відносин між сторонами є лише правовою оцінкою цієї обставини, здійсненої іншим судом. Тому, зважаючи на те, що шлюб розірвано у 2017 році спірний об`єкт незавершеного будівництва є спільною сумісною власністю сторін. Будівництво об`єкта за особисті кошти відповідачем не доведено.
 
Посилаючись на відповідь Шепелівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області від 03 грудня 2018 року № 01-19/404 про те, що будівництво спірного будинку закінчено у 2008 році, суд апеляційної інстанції вважав, що позивач має право на Ѕ частини об`єкту, оскільки шлюб між сторонами розірвано заочним рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області 20 липня 2017 року.
 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи
 
25 січня 2021 року ОСОБА_2 із застосуванням засобів поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення процесуальних норм, просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
 
Як підставу касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права, а саме застосування норм права без врахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 19 грудня 2019 року у справі № 520/11429/17, від 17 червня 2020 року у справі № 539/3465/17 та постановах Верховного Суду України від 04 грудня 2013 року у справі № 6-130цс13 та від 27 травня 2015 року у справі № 6-159цс15 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Станом на час призначення справи до розгляду відзивів на касаційну скаргу від інших учасників справи не надходило.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 15 лютого 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на підставі пункту 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України); витребувано з Голованівського районного суду Кіровоградської області матеріали вищезазначеної цивільної справи № 386/917/19; надано іншим учасникам справи строк для подання відзивів на касаційну скаргу. 
 
У лютому 2021 року матеріали справи № 386/917/19 надійшли до Верховного Суду.
 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України, у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Кропивницького апеляційного суду від 14 грудня 2020 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 21 липня  2021 року.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                        І. Ю. Гулейков

 
О. В. Ступак

 
Г. І. Усик