УХВАЛА

12 серпня 2021 року  
Київ
справа №420/12942/20
адміністративне провадження №К/9901/27308/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Мацедонської В.Е.,
суддів: Данилевич Н.А., Шевцової Н.В.,
перевіривши касаційну скаргу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону про визнання діяльності
на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2021року 
та  постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону про визнання діяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону, у якому просив: 
- визнати протиправним рішення Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону, викладене в листі від 06.11.2020 року №21-3816 вих-20, щодо ненарахування та невиплати за період з 2016 по 2020 роки грошових коштів, які складають різницю між отриманою заробітною платою за виконання обов`язків прокурора на адміністративних посадах військової прокуратури Південного регіону України, додатковими видами грошового забезпечення за виконання обов`язків військовослужбовця Збройних Сил України і належними грошовими коштами;
- зобов`язати нарахувати та виплатити за період з 2016 по 2020 роки грошові кошти, які складають різницю між отриманою заробітною платою і належними грошовими коштами за виконання обов`язків прокурора на адміністративних посадах військової прокуратури Південного регіону України, додатковими видами грошового забезпечення за виконання обов`язків військовослужбовця Збройних Сил України;
- визнати протиправною відмову у нарахуванні та виплаті військовою прокуратурою Південного регіону України, з 11.09.2020 року (після перейменування) Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_1 за період з 04.07.2016 по 10.09.2020 посадового окладу у належному розмірі;
- зобов`язати нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю між отриманим розміром посадового окладу і належним розміром посадового окладу (з 4 липня 2016 року по 30 листопада 2016 року 19140 гривень, з 1 грудня 2016 року по 31 грудня 2016 року 21120 гривень, з 1 січня 2017 по 31 грудня 2017 року 23040 гривень, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року 25372,8 гривень, з 1 січня 2019 року по 24 вересня 2019 року 27662,4 гривень, з 25 вересня 2019 року по 31 грудня 2019 року 34578 гривень, з 1 січня 2020 року по 10 вересня 2020 року 37836 гривень);
- визнати протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 04.07.2016 по 10.09.2020 надбавки за виконання обов`язків на адміністративній посаді у розмірі 1,20 посадового окладу прокурора регіональної прокуратури;
- зобов`язати нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , надбавку за виконання обов`язків на адміністративній посаді у розмірі 1,20 посадового окладу прокурора регіональної прокуратури;
- визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати відповідачем грошової допомоги на оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення за 2016 рік;
- зобов`язати нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю між отриманою грошовою допомогою на оздоровлення за 2016 рік та належною грошовою допомогою на оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати за період з 04.07.2016 по 28.02.2018 надбавки за вислугу років у розмірі 35 відсотків від посадового окладу;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити різницю між отриманою надбавкою за вислугу років у розмірі 30 відсотків від посадового окладу та належною надбавкою за вислугою років у розмірі 35 відсотків від посадового окладу за період з 04.07.2016 по 28.02.2018;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати за період з 01.03.2018 по 10.09.2020 окладу за військове звання із розрахунку 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, помноженого на тарифний коефіцієнт 0,84;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , різницю між отриманим окладом за військове звання за період з 01.03.2018 по 10.09.2020 та окладом за військове звання із розрахунку 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, помноженого на тарифний коефіцієнт 0,84 (з 01.03.2018 по 31.12.2018 1563,66 гривень, з 01.01.2019 по 31.12.2019 1752,66 гривень, з 01.01.2020 по 10.09.2020 1983,66 гривень);
- визнати протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 8 календарних років служби з урахування посадового окладу прокурора регіональної прокуратури (37836 гривень) та надбавки за виконання обов`язків на адміністративній посаді, які передбачені ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", а також окладу за військовим званням (1983,66 гривень);
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю між отриманою одноразовою грошовою допомогою і належною одноразовою грошовою допомогою в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 8 календарних років служби, з урахуванням посадового окладу прокурора регіональної прокуратури (37836 гривень) та надбавки за виконання обов`язків на адміністративній посаді;
- визнати бездіяльність відповідача протиправною щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки у загальній кількості 136 днів з урахування посадового окладу прокурора регіональної прокуратури - 37836 гривень та надбавки за виконання обов`язків на адміністративній посаді, а також окладу за військовим званням - 1983,66 гривень;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу 1563,66 гривень, з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року 1752,66 гривень, з 01.01.2020 року по 10.09.2020 року 1983,66 гривень;
- визнати бездіяльність протиправною щодо ненарахування та невиплати відповідачем грошового забезпечення за період наданої у 2020 році відпустки та компенсації за всі невикористані у 2020 році дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки у рік звільнення із застосуванням коефіцієнту 3,8 календарних дня за 60 днів відпустки;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , грошове забезпечення за період наданої у 2020 році відпустки та компенсацію за всі невикористані у 2020 році дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки у рік звільнення із застосуванням коефіцієнту 3,8 календарних дня за 60 днів відпустки;
- звернути рішення в частині виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць до негайного виконання.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2021 року позов задоволено частково.
Визнано бездіяльність Військової прокуратури Південного регіону України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 посадового окладу визначеного ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" та з урахуванням висновків рішення Конституційного суду України від 26.03.2020 року №1-223/2018 (2840/18), за період з 26.03.2020 року по 10.09.2020 року. Зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Південного регіону провести нарахування та виплату ОСОБА_1 неотриманих грошових коштів, виходячи з розміру посадового окладу визначеного ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" та з урахуванням висновків рішення Конституційного суду України від 26.03.2020 року №1-223/2018 (2840/18), за період з 26.03.2020 року по 10.09.2020 року.
Визнано бездіяльність Військової прокуратури Південного регіону України щодо ненарахування та невиплати Військовою прокуратурою Південного регіону України ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення за 2016 рік відповідно до вимог ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Південного регіону нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю між отриманою грошовою допомогою на оздоровлення за 2016 рік та належною грошовою допомогою на оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення, згідно положень ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Визнано бездіяльність Військової прокуратури Південного регіону України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 04.07.2016 року по 28.02.2018 року надбавки за вислугу років у розмірі 35 відсотків від посадового окладу, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" згідно додатку 29. Зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Південного регіону нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю між отриманою надбавкою за вислугу років у розмірі 30 відсотків від посадового окладу та належною надбавкою за вислугою років у розмірі 35 відсотків від посадового окладу за період з 04.07.2016 року по 28.02.2018 року, що передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" згідно додатку 29.
Визнано бездіяльність Військової прокуратури Південного регіону України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 8 календарних років служби з урахуванням розміру посадового окладу визначеного ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" з урахуванням висновків рішення Конституційного суду України від 26.03.2020 року №1-223/2018 (2840/18) за період з 26.03.2020 року по 10.09.2020 року. Зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Південного регіону здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 8 календарних років служби з урахуванням розміру посадового окладу визначеного ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" з урахуванням висновків рішення Конституційного суду України від 26.03.2020 року №1-223/2018 (2840/18) за період з 26.03.2020 року по 10.09.2020 року.
Визнано бездіяльність Військової прокуратури Південного регіону України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки у загальній кількості 136 днів з урахуванням розміру посадового окладу визначеного ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" та з урахуванням висновків рішення Конституційного суду України від 26.03.2020 року №1-223/2018 (2840/18) за період з 26.03.2020 року по 10.09.2020 року. Зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Південного регіону здійснити перерахунок грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки у загальній кількості 136 днів з урахуванням розміру посадового окладу визначеного ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" з урахуванням висновків рішення Конституційного суду України від 26.03.2020 року №1-223/2018 (2840/18) за період з 26.03.2020 року по 10.09.2020 року.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2021 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2021 року в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Військової прокуратури Південного регіону України щодо ненарахування та невиплати військовою прокуратурою Південного регіону України ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення за 2016 рік та зобов`язання Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю між отриманою грошовою допомогою на оздоровлення за 2016 рік та належною грошовою допомогою на оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цієї частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про відмову у визнані протиправними дій відповідача щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 04.07.2016 по 10.09.2020 надбавки за виконання обов`язків на адміністративній посаді у розмірі 1,20 посадового окладу прокурора регіональної прокуратури та відмову у зобов`язанні  Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , надбавку за виконання обов`язків на адміністративній посаді у розмірі 1,20 посадового окладу прокурора регіональної прокуратури скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_1 в цій частині задоволено. Визнано протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 04.07.2016 по 10.09.2020 надбавки за виконання обов`язків на адміністративній посаді у розмірі 1,20 посадового окладу прокурора регіональної прокуратури.
Зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Південного регіону нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , надбавку за виконання обов`язків на адміністративній посаді у розмірі 1,20 посадового окладу прокурора регіональної прокуратури за період з 04.07.2016 по 10.09.2020. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Не погодившись із такими рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2021року та  постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2021 року. 
Ухвалою Верховного Суду від 08 липня 2021 року касаційну скаргу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону про визнання діяльності повернуто скаржнику у зв`язку із відсутністю підстав касаційного оскарження.
22 липня 2021 року відповідачем повторно подана касаційна скарга.
Разом із касаційною скаргою відповідач подав заяву про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.
В обгрунтування зазначив, що повний текст постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду у справі №420/12942/20 складено 19.05.2021 року, а 16.06.2021 року (в межах строків, передбачених статтею 329 КАС України, що підтверджується ухвалою Верховного Суду про повернення касаційної скарги від 08.07.2021 року) відповідачем подано касаційну скаргу.
Разом з тим через повернення касаційної скарги, яка надійшла до відповідача поштою 15.07.2021 (про що свідчить витяг електронної бази даних Укрпошти за ідентифікатором поштового відправлення 0102933024757), скаржником у найкоротший строк усунуто недоліки касаційної скарги та повторно спрямовано касаційну скаргу.
Відповідно до частини другої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу (ч. 3 ст. 329 КАС України).
З огляду на викладене, наявні підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки скаржником подана первісна касаційна скарга протягом 30 днів з дня ухвалення постанови суду апеляційної інстанції, а також повторно подана касаційна скарга після повернення Верховним Судом, без надмірних зволікань та перевищення строків касаційного оскарження, що свідчить про цілеспрямованість дій відповідача щодо касаційного оскарження. 
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Оскаржуючи судові рішення, ухвалені у порядку спрощеного позовного провадження, скаржник зазначив, що у практиці адміністративних судів сформовані протилежні (відмінні одне від одного) підходи щодо розрахунку основного та додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців військових прокуратур.
З огляду на наявність двох протилежних за змістом правових позицій у подібних правовідносинах, викладених у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.04.2021 року у справі №460/5939/20 та у вказаній справі, то, на думку відповідача, є необхідним розгляд даної справи Верховним Судом за для єдності, ефективності та передбачуваності судової практики.
Отже, скаржником обгрунтована виняткова підстава, передбачена підпунктом «а» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України (касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики).
Разом з тим, скаржником зазначено про неправильне застосуванням норм матеріального права судами першої та апеляційної інстанцій у частині задоволення позовних вимог щодо визнання бездіяльності Військової прокуратури Південного регіону України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 посадового окладу, визначеного ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» та з урахуванням висновків рішення Конституційного суду України від 26.03.2020 № 1-223/2018 (2840/18), за період з 26.03.2020 по 10.09.2020 та зобов`язання СПВОСПР провести нарахування та виплату ОСОБА_1 неотриманих грошових коштів, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», та з урахуванням висновків рішення Конституційного суду України від 26.03.2020 № 1-223/2018 (2840/18), за період з 26.03.2020 по 10.09.2020.
Водночас скаржник посилається на пункт З частини 4 статті 328 КАС України, та зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права в подібних правовідносинах, зокрема щодо застосування частин 2, 3, 7 ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням норм Закону № 113 щодо оплати праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, після прийняття Конституційним Судом України Рішення від 26.03.2020 у справі № 6-р/2020.
Отже підставами для касаційного оскарження судових рішень у справі № 420/12942/20 є неправильне застосування норм матеріального права, а саме незастосування судами Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 № 113 за відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема, ч. 2,3,7 ст. 81 Закону України «Про прокуратуру».
Також, скаржник зазначав, що відсутній правовий висновок Верховного Суду з приводу застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема, щодо нарахування надбавки за вислугу років військовослужбовцям, які проходили службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» або Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1090 «Про затвердження Порядку виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури».
Однак, вірно пославшись на пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, скаржником не вказано норму права, щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої  статті 328 КАС України  (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права (пункт, частина, стаття) судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.
Враховуючи викладене, Верховний Суд приходить до висновку, що обґрунтування скаржника наявності підстави для касаційного оскарження судового рішення, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, є достатньо мотивованими та потребують перевірки у межах таких доводів.
Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні. 
Керуючись статтями 328, 329, 330, 334, 335, 338 Кодексу адміністративного судочинства України,
УХВАЛИВ:
Поновити Спеціалізованій прокуратурі у військовій та оборонній сфері Південного регіону про визнання діяльності строк на касаційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2021року та  постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2021 року.
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону про визнання діяльності на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2021року та  постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2021 року.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів. 
Встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали - та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій і доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                В. Е. Мацедонська          
Судді                                                                                                     Н. А. Данилевич
                                                                                                    Н. В. Шевцова