Номер провадження: 22-ц/813/1511/21 
Номер справи місцевого суду: 493/2140/19
Головуючий у першій інстанції Ільніцька О. М.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2021 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого – Громіка Р.Д.,
суддів – Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І., 
розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Балтського районного суду Одеської області від 17 липня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, 

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог.
11 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.
На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що згідно рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2018 року з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 04.12.2017 року до досягнення дитиною повнолітнього віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Крім того, згідно рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 травня 2019 року з нього стягуються аліменти на утримання непрацездатної матері ОСОБА_4 в розмірі 1503 грн. щомісячно.
Враховуючи, що матеріальний стан   ОСОБА_1 суттєво змінився, він не має постійного доходу, на його утриманні перебуває дружина, малолітня дитина, а також йому присуджено щомісяця сплачувати аліменти на утримання непрацездатної матері ОСОБА_4 в розмірі 1503 грн., тому на даний час він не має змоги сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі, встановленому рішенням Малиновського районного суду м. Одеса від 21 лютого 2018 року. У зв`язку з чим позивач просить зменшити присуджену йому до виплати суму аліментів згідно рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2018 року на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину.

Позиція відповідача у справі.
Відповідач в судове засідання не з?явилася, проте надала відзив на позовну заяву, зазначивши, що не погоджується з позовними вимогами ОСОБА_1 та вважає їх безпідставними, так як обставини, на які посилався позивач, у відповідності до ст. 192 СК України не обґрунтовані. Будь-яких доказів, що його матеріальний стан значно погіршився, та він не має змоги сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , розмір яких визначений рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2018 року, не надав.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 17 липня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовлено.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким зменшити розмір аліментів, що стягується з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2018 року по справі №521/20121/17 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 на 1/6 частину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що:
1) позивач ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 11 жовтня 2016 року, виданого Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Від вказаного шлюбу позивач має малолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
2) матеріальне становище його останнім часом суттєво змінилось та погіршилось, позивач не має постійного доходу, оскільки офіційно не працює, підприємницькою діяльністю не займається, крім того у світі панує пандемія короновіруса, а позивач ОСОБА_1 фактично залишився без роботи;
3) судом першої інстанції не враховано, що на підставі судового наказу по справі №522/12030/19 від 30 липня 2019 року, виданого Приморським районним судом м. Одеси про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, з ОСОБА_1 на користь його другої дружини (шлюб на теперішній час не розірвано) ОСОБА_8 стягуються аліменти на утримання ОСОБА_7 у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15 липня 2019 року і до досягнення трирічного віку, тобто до 
ІНФОРМАЦІЯ_4 ) судом першої інстанції також не враховано, що у відповідності до рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2019 року у справі №522/11995/19, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 стягуються аліменти на утримання дружини у розмірі 5200 гривень щомісячно, починаючи з 15 липня 2019 року до досягнення дитиною ОСОБА_7 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Короткий зміст відзиву ОСОБА_2 на апеляційну скаргу.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.

Порядок розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України йдеться про те, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Ціна позову у вказаній цивільній справі становить менш ніж сто розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а таким чином, апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.
З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлене 06 липня 2021 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеса від 21 лютого 2018 року із ОСОБА_1 стягнено аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 04.12.2017 року до досягнення дитиною повнолітнього віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Зі статті 192 СК України, на яку як на підставу позову посилається позивач, вбачається, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 « Про практику застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства, стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
У силу ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, підставою для зменшення розміру аліментів можуть бути, зокрема, зміни матеріального або сімейного стану.
Згідно рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 травня 2019 року з позивача щомісячно стягуються аліменти на утримання непрацездатної матері в розмірі 1503 грн.
Втім, з наявної в матеріалах справи копії рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 травня 2019 року (а.с.7-8), на час ухвалення якого набрало чинності рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував проти задоволення позовної заяви ОСОБА_4 , тим самим визнав його в повному обсязі, що дає підстави стверджувати про його спроможність сплачувати аліменти у визначеному розмірі як на утримання матері, так і на утримання сина ОСОБА_5 .
Посилання позивача на наявність на його утриманні іншої малолітньої дитини – ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , а також дружини – ОСОБА_8 , яка не працює, так яка доглядає за дитиною до досягнення трирічного віку, а також, що позивач не має постійного доходу, офіційно не працює, не є новими обставинами, так як існували на час ухвалення рішення Малиновським районним судом м. Одеси від 21 лютого 2018 року та враховані судом при ухваленні рішення (а.с.10).
Будь-яких інших доказів, які б підтверджували зміну матеріального стану позивача, що не дозволяє сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі, визначеному рішенням Малиновського районного суду м. Одеси, не надано.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав. 
Щодо доводів апеляційної скарги, то судова колегія зазначає, що звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки від іншого шлюбу з ОСОБА_8 має дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей, а також він виплачує аліменти своїй матері.
Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідно до рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2018 року у справі №521/20121/17 розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні двох дітей та матір, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з ОСОБА_2 – сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та суперечитиме його інтересам.
Таким чином, суд першої інстанції, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, прийшов до вірного висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову ОСОБА_10 , оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану – народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.
Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20). Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Додатково колегія суддів звертає увагу на те, що посилання скаржника в апеляційній скарзі на судовий наказ Приморського районного суду м. Одеси від 30 липня 2019 року у справі №522/12030/19 та рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2019 року у справі №522/11995/19 не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції, оскільки такі докази не були подані до суду першої інстанції.
Окрім цього судова колегія вважає врахувати, що у частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі – Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Балтського районного суду Одеської області від 17 липня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складено 06 липня 2021 року.

Головуючий                                                        Р.Д. Громік

Судді:                                                        М.М. Драгомерецький

                                                                       А.І. Дришлюк