УХВАЛА

21 липня 2021 року 
Київ
справа №460/1755/19
адміністративне провадження №К/9901/3865/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Жука А.В.,
суддів: Мацедонської В.Е.,  Мартинюк Н.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу  
за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського районного у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання незаконними та анулювання актового припису, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою адвоката Пашинського Андрія Леонідовича - представника ОСОБА_2 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04 червня 2020 року (у складі головуючого судді Щербакова В.В.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року (у складі колегії: судді-доповідача - Качмара В.Я., суддів - Большакової О.О., Курильця А.Р.)  у справі №460/1755/19
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ                    
Короткий зміст позовних вимог
1. У липні 2019 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до Шевченківського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - відповідач) в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просила:
визнати протиправними дії відповідача, які мали місце 21 серпня 2004 року щодо внесення змін до актового запису від 26.12.1968 №1971 про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині внесення змін до графи «Відомості про батька», де прізвище батька з « ОСОБА_4 » змінено на « ОСОБА_5 » та у графу «Відомості про батька: дата народження» де інформація «відсутня» змінено на « ІНФОРМАЦІЯ_2 »;
визнати незаконними та скасувати зміни від 21.08.2004 внесені до Актового запису в частині, що наведена вище.
2. В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що позивач є спадкоємцем після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , за заповітом та згідно спадкового договору від 10.11.2018; після смерті ОСОБА_7 на адресу позивачки надійшла позовна заява ОСОБА_2 , з якої вона дізналась, що батьком останньої, у зміненому актовому записі про народження, зазначено спадкодавця ОСОБА_6 .
3. Позивач вважала дії відповідача, які мали місце 21 серпня 2004 року, по внесенню змін до актового запису №1971 від 26.12.1968 про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неправомірними, а змінений актовий запис, де прізвище батька дитини змінено з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 » та додано інформацію щодо дати народження батька дитини « ІНФОРМАЦІЯ_4 », таким, що підлягає скасуванню, з огляду на те, що при реєстрації народження ОСОБА_3 батько був записаний зі слів матері, а отже підставою для внесення змін до актового запису про батька дитини може бути або рішення суду про встановлення батьківства, або заява батька про визнання батьківства.
4. ОСОБА_1 вказувала, що відповідач зазначав підставою для внесення змін до актового запису висновок, складений Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, а відтак вважала що такі дії суперечать чинному, на час вчинення дій відповідачем законодавству.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
5. Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 4 червня 2020 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року позов задоволено.
6. Суди попередніх інстанцій виходили з того, що оскаржувані дії відповідача, які мали місце 21 серпня 2004 року щодо внесення змін до актового запису вчинені не на підставі та не у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України, необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, що мають значення для вчинення таких дій.
7. Так, для внесення змін в актовий запис, необхідна була заява батьків, проте така заява не могла мати юридичної сили, оскільки з 1970 року померлий ОСОБА_6 визнаний недієздатним на підставі рішення суду №2-1120.
8. З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що необхідною підставою для внесення зміни до актового запису щодо відомостей про батька, мало бути саме рішення суду про визнання батьківства.
9. Таким чином, станом на 21 серпня 2004 року, необхідні підстави для внесення змін до актового запису про народження ОСОБА_8 у відповідача були відсутні, а дії по внесенню змін, які було ним здійснено на підставі висновку, складеного Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, є неправомірними і як наслідок є незаконними, та тому підлягають скасуванню зміни від 21.08.2004, внесені до актового запису від 26.12.1968 №1971, в частині внесення змін до графи «Відомості про батька» де « ОСОБА_4 » змінено на « ОСОБА_5 » та у графу «Відомості про батька: дата народження» де інформація «відсутня» змінено на « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї
10. Не погодившись із судовими рішеннями судів попередніх інстанцій третя особа ОСОБА_2 звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04 червня 2020 року, постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року та прийняти нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовної заяви.
11. В обґрунтування зазначеної скарги касатор вказує, що суд першої інстанції помилково поширив передбачене статтею 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон №2398-VI) право спадкоємця (позивача) звертатись із заявою про внесення змін до актового запису, складеного відносно померлого спадкодавця, на випадки оспорювання актового запису, який складений щодо іншої особи ніж померлий спадкодавець; в даному випадку «іншою особою» була саме третя особа ОСОБА_2 ; спір фактично був з нею, як з фізичною особою-спадкоємцем, а не з відповідачем.
12. Касатор вказує, що на даний час відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме застосування статті 22 Закону №2398-VI, зокрема у випадках оспорювання одним із спадкоємців актового запису цивільного стану іншої особи, ніж померлий спадкодавець (іншого спадкоємця) за умови триваючого спору з приводу спадщини (майнового спору); Верховним Судом до цього часу не здійснений висновок щодо того, до якої саме юрисдикції (цивільної чи адміністративної) має належати така категорія спорів, пов`язана із застосуванням зазначеної норми права.
13. Третя особа також вважає, що Верховний Суд за наслідками розгляду цієї касаційної скарги може зробити відповідні висновки та заповнити наявну прогалину в питанні застосування до спірних правовідносин статті 22 Закону №2398-VI, а також віднесення даної категорії справ до юрисдикції адміністративного чи цивільного суду; зокрема необхідно визначити, чи можуть розглядатись саме в порядку адміністративного судочинства та вважатись публічно-правовими спори за позовами спадкоємців померлого спадкодавця про оспорювання актових записів, складених не відносно такого спадкоємця або спадкодавця, а щодо іншої особи, ніж померлий спадкодавець.
14. Крім того, касатор вважає, що справа не підлягала розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки позовні вимоги в дійсності були направлені на вирішення триваючого спору про право з приводу спадкування (усунення третьої особи від спадкування), а не з приводу захисту прав позивача в сфері державної реєстрації актів цивільного стану.
15. Також, касатор, обґрунтовуючи касаційну скаргу, ставить питання щодо визначення неналежного позивача, оскільки вважає, що суди попередніх інстанцій не встановили порушення прав ОСОБА_1 , передбачених статтею 22 Закону №2398-VI, як обов`язкової підстави для судового захисту.
16. Окрім зазначеного, третя особа висловлюється щодо відсутності правовідносин з приводу оскарження відмови у внесені змін до актового запису цивільного стану та не підвідомчості справи адміністративному суду, так як позивач не зверталась до відповідача з приводу внесення змін до актового запису про народження третьої особи, не отримувала відмови у внесенні цих змін, водночас позивач просить скасувати зміни до актового запису цивільного стану, яким підтверджується юридичний факт походження ОСОБА_2 від ОСОБА_6 як батька, що були внесені за заявою іншої особи, ніж позивач; тобто позивач звернулась до суду з даним позовом в порядку та у спосіб, що не передбачені законодавством. З викладеного третя особа вважає, що спір знаходиться в сфері особистих, сімейних і спадкових правовідносин, та належить до розгляду судом цивільної юрисдикції.
17. Касатор вказує також на порушення судом першої та апеляційної інстанції правил предметної юрисдикції, оскільки не враховано, що позовні вимоги у цій справі є похідними від вимог у приватно-правовому спорі, який розглядається в порядку цивільного судочинства.
18. Від ОСОБА_1 до Верховного суду надійшов відзив на касаційну скаргу, в якій позивач просить оскаржувані судові рішення залишити без змін, а касаційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.
19. Обґрунтовуючи зазначений відзив, позивач вважає, що, так як вона є спадкоємцем померлого ОСОБА_6 , якому відповідачем було незаконно встановлено статус батька ОСОБА_3 , то є належним позивачем у справі, оскільки має матеріально-правову заінтересованість, яка порушена неправомірними діями відповідача (як наслідок порушується право позивача на спадкування).
20. ОСОБА_1 вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованих висновків, що всупереч вимогам законодавства, відповідач вніс зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 №1971 від 26.12.1968 щодо відомостей батька не на підставі рішення суду про встановлення батьківства, а на підставі висновку про внесення змін до актового запису цивільного стану, що свідчить про неправомірність таких дій та підтверджує незаконність таких змін. 
ІІ. РУХ АДМІНІСТРАТИВНОЇ СПРАВИ В СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
21. Касаційна скарга ОСОБА_2 до Верховного Суду надійшла 02 лютого 2021 року.
22. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2021 визначено склад суду: Головуючий суддя - Жук А.В., судді: Мацедонська В.Е., Соколов В.М.
23. Ухвалою Верховного Суду від 29.03.2021 відкрито касаційне провадження за скаргою адвоката Пашинського Андрія Леонідовича - представника ОСОБА_2 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04 червня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року у справі №460/1755/19.
24. Ухвалою судді Верховного Суду від 20.07.2021 дану адміністративну справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами. 
25. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.07.2021 визначено склад суду: Головуючий суддя - Жук А.В., судді: Мацедонська В.Е., Мартинюк Н.М.
ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
26. Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачка, ОСОБА_1 , є спадкоємцем після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , за заповітом від 23.11.2018 та згідно спадкового договору від 10.11.2018, посвідчених приватним нотаріусом Матвєєвою О.В.
27. Позивачка є племінницею померлого ОСОБА_6 , що стверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_10 (після одруження ОСОБА_11 ) серії НОМЕР_1 від 19.10.1966; копією свідоцтва про народження ОСОБА_6 серії НОМЕР_2 від 22.06.1956; копією свідоцтва про народження ОСОБА_12 серії НОМЕР_3 віл 09.02.1965; копією свідоцтва про народження ОСОБА_13 серії НОМЕР_4 від 24.06.1965; копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 05.11.1993 тощо.
28. ОСОБА_2 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом про оскарження заповіту та спадкового договору, до якого додала повторне свідоцтво про своє народження серії НОМЕР_6  від 21.08.2004, в якому зазначено батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - « ОСОБА_6 ». 
29. З дослідженої судами копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_6  від 21.08.2004 вбачається, що воно видано повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, на сьогодні - Шевченківський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві та у графі «Батько» зазначено « ОСОБА_6 ».
30. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 08.07.1970 у справі №2-1120 ОСОБА_6 визнано недієздатним.
31. Як вбачається з копії актового запису цивільного стану про народження ОСОБА_3 №1971 від 26.12.1968, який складений бюром запису актів громадянського стану Шевченківського району міста Києва (на теперішній час Шевченківський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві), 21 серпня 2004 року у    вказаний актовий запис внесено зміни, на підставі висновку про внесення змін до актового запису цивільного стану №179 від 13.08.2004, складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у місті Києві, а саме змінено прізвище батька дитини з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 », додано інформацію щодо дати народження батька дитини « ІНФОРМАЦІЯ_5 », проставлена відмітка про анулювання вперше виданого свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 , а також додано відмітку про повторно видане свідоцтво про народження серії НОМЕР_6 від 21.08.2004. Крім того, у графі 24, зазначеного вище актового запису, «особливі позначки» вказано, що батько записаний за заявою матері.
ІV.  ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
32. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд  касаційної інстанції  переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження,  та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування  судом першої  чи  апеляційної інстанції  норм матеріального і процесуального права.
33. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).
34. Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження та правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Верховного Суду зазначає наступне.
35. Відповідно до статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон №2398-VI) встановлює внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.
За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.
У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.
Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою:
особи, щодо якої складено актовий запис;
одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини;
опікуна недієздатної особи;
спадкоємців померлого;
представника органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви.
Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану.
Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.
У разі зберігання актового запису цивільного стану у державній архівній установі внесення змін безпосередньо до актового запису проводиться зазначеною установою за повідомленням відділу державної реєстрації актів цивільного стану.
У разі якщо актовий запис цивільного стану, до якого необхідно внести зміни у зв`язку з усиновленням, скасуванням усиновлення, визнанням усиновлення недійсним, визнанням та встановленням факту батьківства, материнства, а також доповненням і виправленням відомостей, що в ньому містяться, було складено компетентним органом іноземної держави, з якою Україною не укладено договору про правову допомогу та правові відносини у цивільних і сімейних справах, або якщо законодавством іноземної держави встановлено інший порядок внесення змін, відмінний від передбаченого законодавством України, актовий запис цивільного стану попередньо поновлюється відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника. Про поновлення актового запису цивільного стану та внесення до нього відповідних змін повідомляється компетентному органу іноземної держави.
Після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану
36. Виходячи зі змісту доводів касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження та ухвали Верховного Суду від 29.03.2021 про відкриття даного касаційного провадження, касатором зазначається, що наразі відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398-VI, до якої саме юрисдикції (цивільної чи адміністративної) має належати така категорія спорів, пов`язаних із застосуванням зазначеної норми матеріального права, а відтак такі доводи, вказують на наявність обставин, визначених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, що стало підставою для відкриття касаційного провадження з метою перевірки обставин вказаних скаржником та вирішення питання щодо відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
37. Так, в касаційній скарзі касатором  вказується, що на даний час відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме застосування статті 22 Закону №2398-VI, також зокрема у випадках оспорювання одним із спадкоємців актового запису цивільного стану іншої особи, ніж померлий спадкодавець (іншого спадкоємця) за умови триваючого спору з приводу спадщини (майнового спору); Верховним Судом до цього часу не здійснений висновок щодо того, до якої саме юрисдикції (цивільної чи адміністративної) має належати така категорія спорів, пов`язана із застосуванням зазначеної норми права.
38. З наведеного випливає, що третя особа оскаржує судові рішення судів попередніх інстанцій з підстав порушення правил предметної юрисдикції.
39. Так, на переконання касатора дана адміністративна справа не підлягала розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки позовні вимоги в дійсності були направлені на вирішення триваючого спору про право з приводу спадкування (усунення третьої особи від спадкування), а не з приводу захисту прав позивача в сфері державної реєстрації актів цивільного стану; даний спір знаходиться в сфері особистих, сімейних і спадкових правовідносин, та належить до розгляду судом цивільної юрисдикції
40. Відтак, за результатом розгляду касаційної скарги, з метою правильного вирішення цього спору Верховний Суд повинен дати відповідь на питання: чи можуть розглядатись саме в порядку адміністративного судочинства та вважатись публічно-правовими спори за позовами спадкоємців померлого спадкодавця про оспорювання актових записів, складених не відносно такого спадкодавця, а щодо іншої особи, ніж померлий спадкодавець.
41. Відповідь на поставлене запитання є неможливим без вирішення питання щодо віднесення даної категорії справ до юрисдикції адміністративного чи цивільного суду, тобто постає потреба у вирішенні в першу чергу питання предметної юрисдикції даних правовідносин.
42. Відповідно до частини шостої статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції, крім випадків, якщо:
1) учасник справи, який оскаржує судове рішення, брав участь у розгляді справи в судах першої чи апеляційної інстанції і не заявляв про порушення правил предметної юрисдикції;
2) учасник справи, який оскаржує судове рішення, не обґрунтував порушення судом правил предметної юрисдикції наявністю судових рішень Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду у справі з подібною підставою та предметом позову у подібних правовідносинах;
3) Велика Палата Верховного Суду вже викладала у своїй постанові висновок щодо питання предметної юрисдикції спору у подібних правовідносинах.
43. Щодо пункту першого наведеної норми Верховний Суд зазначає, що матеріалами справи підтверджується, що про порушення правил предметної юрисдикції третьою особою заявлялось як на стадії розгляду справи в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції.
44. Щодо пункту другого та третього частини шостої статті 346 КАС України колегія суддів Верховного Суду зазначає наступне.
45. Верховним Судом неодноразово висловлювались позиції щодо визначення поняття «подібні правовідносини».
46. Так, зокрема у постанові від 01.07.2021 у справі №640/14207/19 Верховний Суд зазначив, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
47. При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, та оцінка судами їх сукупності не можна визнати як подібність правовідносин.
48. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в ухвалах від 30.11.2020 по справі №826/7001/17 та від 01.06.2021 по справі 826/17606/14.
49. Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 05.05.2020 у справі №281/129/17 зазначила, що під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.
50. З огляду на зазначене, колегія суддів звертає увагу, що ні Верховним Судом у складі колегій суддів (палати, об`єднаної палати), ні Великою Палатою Верховного Суду у постановах не викладались висновки щодо предметної юрисдикції спору у подібних правовідносинах (щодо застосування статті 22 Закону №2398-VI, також зокрема у випадках оспорювання одним із спадкоємців актового запису цивільного стану іншої особи, ніж померлий спадкодавець (іншого спадкоємця) за умови триваючого спору з приводу спадщини (майнового спору)). 
51. Згідно із частиною першою статті 347 КАС України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.
52. За таких обставин та враховуючи, що скаржник оскаржує рішення судів попередніх інстанцій з підстав порушення правил предметної юрисдикції, що відповідно до частини 6 статті 346 КАС України є підставою передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді дійшла висновку про наявність підстав для передачі справи №460/1755/19 на розгляд Великої Палати Верховного Суду. 
Керуючись     ст. 346, 347 КАС України, Суд
УХВАЛИВ: 
Передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 460/1755/19 за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа   - ОСОБА_2 , про визнання незаконним та анулювання актового запису, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою адвоката Пашинського Андрія Леонідовича - представника    ОСОБА_2  на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04 червня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року. 
Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук
В.Е. Мацедонська 
 Н.М. Мартинюк ,
Судді Верховного Суду