ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 липня 2021 року
м. Харків
справа №643/13150/20
провадження №22-ц/818/3684/21
Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді – Тичкової О.Ю.,
суддів – Бурлака І.В., Яцини В.Б. 
сторони справи: 
позивач – Виробничий кооператив «Житлово-експлуатаційний кооператив "Комфорт-Новобуд"»
відповідач –  ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 березня 2021 року, постановлене у складі судді Рибальченко Л.М.,

УСТАНОВИВ:
У серпні 2019 року Виробничий кооператив «Житлово-експлуатаційний кооператив «Комфорт-Новобуд» (далі – ВК «ЖЕК “Комфорт-Новобуд”») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому після збільшення позовних вимог просив: стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території в розмірі 8365,34 грн.
Позов обґрунтований тим, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 . Квартира знаходиться у багатоквартирному житловому будинку, утримання, експлуатацію та управління котрим здійснює ВК «ЖЕК “Комфорт-Новобуд”». Відповідач споживає послуги, надані позивачем, однак з 01.10.2017 їх не оплачує, у зв`язку з чим станом на 01.01.2020 утворилась заборгованість в розмірі 7736,61 грн. Також позивачем нарахована сума інфляційних витрат за весь час прострочення в розмірі 106,07 грн. та 3 % річних від простроченої суми в розмірі 522,66 грн.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 березня 2021 року задоволені позовні вимоги ВК «ЖЕК "Комфорт-Новобуд"» до ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВК «ЖЕК "Комфорт-Новобуд"» суму заборгованості в розмірі 8365,34 грн., а також суму сплаченого судового збору в розмірі 1921 грн.
Рішення мотивовано тим, що позивач безпосередньо займається управлінням житлового фонду, який переданий балансоутримувачем відповідно до умов Договору про управління від 01.10.2017. Позивач є організацією, яка уповноважена надавати послуги, зокрема, з утримання будинку та прибудинкової території, а також з організації та задоволення потреб мешканців будинку в житлово-комунальних та інших послугах, укладання договорів з суб`єктами господарювання для забезпечення житлового фонду комунальними послугами, нарахування, обліку та збору плати за надані споживачам послуги, а тому має право вимагати від відповідача оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території, виконавцем яких є позивач, а також плати за інші надані житлово-комунальні послуги. Відсутність підписаного договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг у повному обсязі, оскільки за пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідачем не надано будь-яких доказів ненадання позивачем житлово-комунальних послу, а також доказів звернення ОСОБА_1 про ненадання таких послуг або відмову від їх надання. Клопотання відповідача про зупинення провадження по справі до вирішення цивільної справи №638/7099/19 за позовом ОСОБА_3 до ВК «ЖЕК “Комфорт-Новобуд”» про визнання договору недійсним задоволенню не підлягає, оскільки на час розгляду справи по вказаній справі набрало законної сили рішення по справі №638/7099/19 про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 . Суд відхилив доводи відповідача, що позовну заяву підписано неуповноваженою на те особою, оскільки позов підписано представником ВК «ЖЕК “Комфорт-Новобуд”», на підтвердження чого до матеріалів справи додано довіреність від 02.01.2019. Інші доводи заперечень ОСОБА_1 висновків суду не спростовують. За таких обставин, беручи до уваги, що зобов`язання відповідачем не виконуються належним чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Щодо заяви відповідача про відкладення розгляду справи суд зазначив, що відповідач неодноразово не з`являлась в призначені судові засідання, подавала заяви про відкладення розгляду справи з посиланням на впровадження заходів карантинного характеру. Судові засідання неодноразово відкладались за клопотанням відповідача. З огляду на викладене, враховуючи також, що відповідач не була позбавлена можливості прийняти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, суд не визнав вказану відповідачем причину поважною та дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача.
Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подана апеляційна скарга, якою вона просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Апеляційна скарга обгрунтована тим, що відповідач є інвалідом ІІ групи довічно, а тому стягнення з неї судового збору суперечить вимогам законодавства. Також судом при ухваленні рішення не надано належної оцінки доводам відповідача, викладеним у відзиві на позовну заяву, а саме щодо порушення позивачем норм процесуального права при зверненні до суду з позовом – у представника позивача відсутні докази на підтвердження права здійснювати представництво в суді, термін дії долученої до матеріалів справи довіреності від 02.01.2020 сплив 31.12.2020. Також матеріали справи не містять доказів надання позивачем житлово-комунальних послуг з утримання будинків та прибудинкової території; відсутній перелік таких послуг. Відповідач не укладала жодного договору з позивачем, згоди на його укладання не надавала, нікого на такі дії не уповноважувала; її підпис у списку осіб, що приймали участь у виборі управителя багатоквартирного будинку відсутній, а отже укладання договору з позивачем не відповідає її волі. Оскаржуване рішення суду відповідачу вручено не було. Судом також не враховано поважність її неявки до суду.
Позивач правом надання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволеню частково з наступних підстав.
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судовим розглядом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що  ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.11.2016 №73588345 (т. 1, а.с. 13).
01.10.2017 між ВК «ЖЕК “Комфорт-Новобуд”» (Виконавець) та співвласниками житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку в особі уповноваженої особи ОСОБА_4 , який діє на підставі протоколу №б/н загальних зборів співвласників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку за місцем знаходження: АДРЕСА_2 , від 24.08.2017 (Замовник) укладено Договір про надання послуг з управління будинком, спорудами, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (т. 1, а.с. 5-7).
Відповідно до п. 1 вказаного договору замовник доручає надавати виконавцю послуги з управління будинком та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинковій території за адресою: АДРЕСА_2 , а виконавець бере на себе забезпечення його сталого функціонування відповідно до цільового призначення, збереження його споживчих властивостей та організації забезпечення потреби власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг відповідної якості.
Згідно п. 2 договору Виконавець прийняв житловий будинок згідно акту приймання-передачі та визначений виконавцем житлово-комунальних послуг будинку АДРЕСА_2 .
Пунктом 3 вказаного Договору виконавцю доручені такі функції з управління: надання житлово-комунальних послуг, а саме послуг з експлуатації та утримання будинку і споруд та прибудинкової території та забезпечення відповідних умов користування власним, неподільним та загальним майном власників; укладення договорів з відповідними підприємствами – надавачами послуг з електропостачання для забезпечення освітлення місць загального користування та енергопостачання ліфтів, водопостачання місць загального користування для забезпечення власних потреб; отримання на свій поточний банківський рахунок компенсації від мешканців об`єкта за надані житлово-комунальні послуги; отримання відшкодування від винної особи за збитки, заподіяні майну, яке перебуває у нього в обслуговуванні, або своєчасного звернення до суду щодо відшкодування збитків у примусовому порядку; забезпечення технічної сторони процесу передачі об`єкту від забудовника виконавцю.
Згідно підпункту 6 пункту 7 Договору Замовник зобов`язаний протягом місяця звістити власників житлових та нежитлових приміщень про необхідність укладання індивідуальних договорів про надання послуг з управління будинком, спорудами та прибудинковими територіями, надати копії документів, підтверджуючих право власності та документи на пільги, документи, що посвідчують особу.
Пунктом 11 договору передбачено, що Замовник має право висунути претензії до низької якості послуг з утримання будинку у випадку вчинення непрофесійних або недбалих дій (бездіяльності) Виконавця, що оформлюється у вигляді звернення за підписом не менше 25% мешканців, а такожвласників окремих приміщень об`єкта, які в ньому не проживають.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг визначено Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній станом на день виникнення спірних правовідносин).
Предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.
Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг.
Частина 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» містить визначення термінів, що використовуються у даному законі. Так, виконавець комунальної послуги – суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; житлово-комунальні послуги – результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач – фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; колективний договір про надання комунальних послуг (далі – колективний договір) – договір про надання комунальних послуг, який укладається з виконавцем комунальних послуг за рішенням співвласників (на умовах, визначених у рішенні співвласників (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками; колективний споживач – юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги; послуга з управління багатоквартирним будинком – результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору; споживач житлово-комунальних послуг (далі – споживач) – індивідуальний або колективний споживач; управитель багатоквартирного будинку (далі – управитель) – фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.
Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга – послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги – послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Згідно з частиною 1 статті 6 указаного Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.
ВК «ЖЕК “Комфорт-Новобуд”» у період часу, за який порушується питання про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, безпосередньо займався управлінням житлового фонду, який переданий балансоутримувачем відповідно до умов Договору про управління від 01.10.2017.
Відповідно до пунктів 1, 5, 10 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг.
У частині 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 цього Закону споживач має право, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.
Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до статті 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України (далі – Правила).
Згідно з пунктом 7 зазначених Правил власник квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Обов`язок по оплаті житлово-комунальних послуг, утримання будинку і прибудинкової території в будинках (квартирах) приватного житлового фонду покладено на власника.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу (далі – ЦК) України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Таким чином, правовідносини, в яких замовник зобов`язаний оплатити надану послугу у грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовими зобов`язаннями.
Тобто, згідно із зазначеними правовими нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2019 року (справа №753/1391/17, провадження №61-34537св18), від 21 листопада 2019 року (справа№ 464/5927/15, провадження №61-33479св18), від 22 січня 2020 року (справа №201/9729/18, провадження №61-21652св19).
З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами з надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право кредитора вимагати сплату.
Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
З аналізу положень статей 11, 319, 322, 509, 526, 610 ЦК України, статей 1, 5-7, 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» в їх системному взаємозв`язку вбачається, що кожен власник квартири (нежитлового приміщення) в будівлі несе обов`язок з утримання власного майна, приміщень загального користування та прибудинкової території.
Витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку та інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом, входять до складу витрат на управління багатоквартирним будинком та, за загальним правилом, розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належної їм квартири (нежитлового приміщення) та спільного майна.
Обов`язок відповідача з утримання належного йому майна виникає незалежно від обставин звернення до нього позивача з пропозиціями щодо оплати зазначених послуг чи укладення договору.
Відсутність договору між позивачем та відповідачем щодо утримання житлового будинку і прибудинкової території не є підставою для звільнення відповідача від сплати відповідних внесків на утримання будинку та прибудинкової території тощо за наявності підтверджених витрат на управління, утримання та збереження будівлі.
Розрахунок позивача не є явно необгрунтованим, відповідач на його спростування не надала належних доказів та не навела достатньо мотивованих пояснень невиконання обов`язку щодо оплати житлово-комунальних послуг.
Головою кооперативу ВК «ЖЕК “Комфорт-Новобуд”» були затверджені структури внесків з управління будинків і споруд та прибудинкових територій по АДРЕСА_2 , згідно якого встановлено розмір внеску 4,14 грн. За 1 кв. м. загальної площі з 01.10.2017, 3,798 грн. – з 01.01.2019 (т. 1, а.с. 8, 9).
Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на той факт, що її підпис у списку осіб, що приймали участь у виборі управителя багатоквартирного будинку відсутній, а отже укладання договору з позивачем не відповідає її волі, – оскільки рішення загальних зборів є чинними, в судовому порядку оскаржені не були, що не оспорюється відповідачкою.
У відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України ОСОБА_1 не надано доказів щодо ненадання відповідних послуг позивачем.
Також, за ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат є обґрунтованими.
Щодо позиції ОСОБА_1 , що позовна заява подана та підписана неуповноваженою особою, суд виходить з наступного.
Згідно ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.
Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.
За ст. 8 Закону України «Про кооперацію» Статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність.
Статут кооперативу повинен містити такі відомості: порядок формування, склад і компетенція органів управління та органів контролю кооперативу, а також порядок прийняття ними рішень, у тому числі з питань, рішення з яких приймається одноголосно чи кваліфікованою більшістю голосів членів кооперативу, які беруть участь у загальних зборах.
Виконавчим органом кооперативу є правління, яке очолює голова, повноваження якого визначаються статутом кооперативу. Виконавчий орган підзвітний вищому органу управління кооперативу і несе перед ним відповідальність за ефективність роботи кооперативу.
У кооперативі, до складу якого входить менше ніж 10 членів, обирається лише голова кооперативу.
Виконавчий орган кооперативу: здійснює управління кооперативом у період між загальними зборами членів кооперативу, забезпечує виконання їх рішень; представляє кооператив у відносинах з органами державної влади та органами місцевого самоврядування, міжнародними організаціями, юридичними та фізичними особами; укладає угоди між кооперативом та іншими особами; діє від імені кооперативу в межах, передбачених статутом кооперативу.
Виконавчий орган може бути наділений іншими повноваженнями, визначеними вищим органом управління кооперативу або статутом кооперативу.
Правління кооперативу може наймати виконавчого директора для оперативного управління діяльністю кооперативу. Виконавчий директор не може бути членом кооперативу.
Виконавчий директор виконує свої функції на умовах контракту, який укладає з ним правління кооперативу, формує виконавчу дирекцію та виконує функції, делеговані йому правлінням кооперативу.
Позовна заява підписана представником Ципіним О.З. Наказом №3-К від 02.01.2019 виконавчого директора ВК «ЖЕК “Комфорт-Новобуд”» Ципіна О.З. призначено членом виконавчої дирекції ВК «ЖЕК “Комфорт-Новобуд”» згідно зі Статутом кооперативу та Положенням про виконавчу дирекції ВК «ЖЕК “Комфорт-Новобуд”» з 02.01.2019 з правом представляти інтереси кооперативу в судах України в порядку самопредставницва без довіреності.
Отже, кооперативом в межах повноважень визначено особу, що має право представляти інтереси юридичної особи, а тому підстав вважати, що позов подано неуповноваженою особою – немає.
З огляду на встановлені фактичні обставини справи, враховуючи, що розрахунок позивача відповідачем не спростовано, підстав для невиконання обов`язку щодо оплати житлово-комунальних послуг не зазначено, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин.
Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги щодо незаконності рішення про стягнення з відповідача грошових коштів на утримання будинку та прибудинкової території є безпідставними, не спростовують висновків суду та не дають підстав для скасування рішення суду. 
При вирішенні справи районний суд правильно визначив характер спірних правовідносин та застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).
Разом з тим судова колегія погоджується з дловодами апелянта щодо помилкового стягнення з неї на користь позивача судового збору. 
За змістом частин 1, 6, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп.
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 25.07.2003 ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи довічно (т. 2, а.с. 34). 
Таким чином, судовий збір, сплачений позивачем при зверненні з позовом до суду першої інстанції не підлягає стягненню на його користь з відповідача, а підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Отже, рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат підлягає зміні, а саме їх належить компенсувати позивачу за рахунок держави, а не стягувати з відповідача.
В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2,376, 381-384 ЦПК України,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 березня 2021 року – скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Виробничого кооперативу «Житлово-експлуатаційний кооператив "Комфорт-Новобуд"» суми судового збору у розмірі 1921 ( одна тисяча двадцять одна) грн.
Компенсувати виробничому кооперативу «Житлово-експлуатаційний кооператив "Комфорт-Новобуд"» 1921 ( одна тисяча двадцять одна) грн судового збору сплаченого при зверненні до суду першої інстанції за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених частиною 3 статті 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складений 01 липня 2021 року.

Головуючий    О.Ю. Тичкова

Судді    І.В. Бурлака

В.Б. Яцина