Ухвала
 
02 липня 2021 року 
м. Київ
 
справа № 161/2823/19
провадження № 61-6515св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,
 
провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області, Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк», Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про стягнення коштів, отриманих за недійсним правочином, відшкодування збитків та стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами за касаційними скаргами ОСОБА_1 та Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області          від 05 листопада 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року,
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути на свою користь: з Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі - Перший відділ ДВС міста Луцьк) отримані за недійсним правочином грошові кошти в розмірі 158 541 грн; з державного бюджету України - 369 184,40 грн на відшкодування майнової шкоди (збитків), завданої незаконними діями Першого відділу ДВС міста Луцьк внаслідок визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації нерухомо майна; з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк» (далі - АТ «Ощадбанк») - 59 723,19 грн процентів, нарахованих за користування чужими грошовими коштами.
 
Рішенням Луцького міськрайонного суду від 05 листопада 2019 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Першого відділу ДВС міста Луцьк на користь ОСОБА_1 158 541 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Постановою Волинського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - Перший відділ ДВС у місті Луцьку) залишено без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 листопада 2019 року - без змін.
 
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 листопада 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з державного бюджету України збитків у вигляді інфляційних втрат у розмірі 63 416,40 грн та коштів, перерахованих нею організатору прилюдних торгів Приватному підприємству «НИВА-В.Ш.», у сумі 25 809 грн, всього - 89 225,40 грн, а також - щодо стягнення з АТ «Ощадбанк» 59 723,19 грн процентів за користування чужими грошовими коштами і ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позов, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
У касаційній скарзі Перший відділ ДВС у місті Луцьку просить скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 листопада 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року в частині задоволених позовних вимог і ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в позові, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 17 червня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 та витребувано матеріали цієї справи з Луцького міськрайонного суду Волинської області, а ухвалою від 12 серпня 2020 року - відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Першого відділу ДВС у місті Луцьку.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). 
 
Касаційні скарги подані на підставі пунктів 1, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.
 
Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, справу слід призначити до судового розгляду.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Враховуючи категорію і складність справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду колегією у складі п`яти суддів.
 
Керуючись статтями 34, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом  ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області, Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк», Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про стягнення коштів, отриманих за недійсним правочином, відшкодування збитків та стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами за касаційними скаргами ОСОБА_1 та Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 листопада 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року призначити до судового розгляду Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в кількості п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	В. А. Стрільчук	
 	 	
 	В. М. Ігнатенко	
 	 	
 	С. О. Карпенко