Справа №591/1846/21 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сибільов О. В.	
Номер провадження 33/816/261/21 	Суддя-доповідач Рунов В. Ю. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
Іменем України

26 липня 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Зарічного районного суду м. Сум від 23.04.2021, якою 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 
визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення: 
         особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_3 ,
         захисника – адвоката Шевченка С. В., 

установив:

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову, оскільки зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення адреса його складання та вчинення правопорушення не відповідає дійсності.
Постановою судді Зарічного районного суду м. Сум від 23.04.2021 ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн, з позбавленням права керування т/з на строк 1 рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 454,00 грн.
Згідно постанови, 13 березня 2021 року о 19-32 год ОСОБА_3 керував автомобілем Chery Amulet, н. з. НОМЕР_1 в м. Суми по вул. Герасима Кондратьєва в районі будинку № 42 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження огляду відповідно до встановленого порядку на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічних засобів та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5  ПДР. 
Вислухавши доводи ОСОБА_3 та його захисника Шевченка С. В., які підтримали апеляційну скаргу та просили скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 133513 від 13.03.2021, суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що водій ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку на місці зупинки т/з і в медичному закладі.
Зазначені висновки судді суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, належним чином вмотивовані і ґрунтуються на досліджених та перевірених в судовому засіданні доказах.
Зокрема, факт вчинення ОСОБА_3 правопорушення за обставин, викладених у постанові судді, об`єктивно підтверджується, крім зазначеного вище протоколу про адміністративне правопорушення, іншими доказами у справі, а саме:
- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , згідно яких 13.03.2021 о 19:40 у їх присутності водій ОСОБА_3 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора Alcotester Drager, так і в медичному закладі;
- відеозаписами з відеореєстратора працівника поліції, з яких убачається як екіпажом патрульної поліції зупинений т/з під керуванням водія ОСОБА_3 , під час спілкування з яким виникла підозра, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння. У присутності двох свідків водію запропоновано пройти огляд на місці за допомогою спеціального пристрою або ж у закладі охорони здоров`я, на що він категорично відмовився. Також водію роз`яснені права згідно ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.
Відповідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а згідно ч. 2 цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.
Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).
Досліджуючи під час розгляду письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на предмет їх достовірності і допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як доказ вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, оскільки ці пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими в судах першої та апеляційної інстанціях доказами в справі, враховуючи, що ці свідки, будучи повідомленими в установленому законом порядку про час і місце розгляду справи, не спростували перед судом у будь-який спосіб викладені ними у письмових поясненнях обставини.
Вказана правова позиція не протирічить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ними раніше показання визнаються допустимими як докази, що узагальнені та уточнені ЄСПЛ в своєму рішенні у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. the United Kingdom, заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити три етапний аналіз відповідності положенням п. 1 і п. п. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у цьому конкретному випадку, на переконання апеляційного суду, мали місце достатні урівноважуючі фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона захисту через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду.
Зокрема, письмові пояснення свідків не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності.
З огляду на викладене, аналізуючи зазначені вище положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.
Наведені докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, у тому числі і показаннями ОСОБА_3 , який заперечив свою вину у вчиненні правопорушення за обставин, викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і у постанові судді. Такі пояснення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу, оскільки суперечать фактичним обставинам та повністю спростовуються дослідженими доказами по справі, а тому їх слід вважати недостовірними доказами захисту.
Будучи допитаними апеляційним судом командир взводу № 2 роти № 4 БУПП в Сумській області ОСОБА_6 та інспектор взводу ОСОБА_7 пояснили, що т/з Chery Amulet, н. з. НОМЕР_1 був зупинений по вул. Герасима Кондратьєва у м. Суми в районі аеропорту, але щодо номеру будинку вони не пам`ятають. Номер будинку був записаний з повідомлення їхньої служби. 
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення адреса його складання та вчинення правопорушення не відповідає дійсності, хоча і мають місце, але вказаний ним факт не може бути підставою для визнання протоколу про адміністративне правопорушення недопустимим чи недостовірним доказом та відповідно для скасування постанови судді, оскільки невірне зазначення місця складання протоколу та вчинення правопорушення не є тими обставинами, які тягнуть за собою безумовне скасування судового рішення. При цьому під час апеляційного розгляду не було встановлено будь-яких даних, що ставлять під сумнів зміст протоколу, а факт відмови 13 березня 2021 року о 19-32 год водія т/з Chery Amulet, н. з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 в м. Суми по вул. Герасима Кондратьєва від проходження огляду відповідно до встановленого порядку на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічних засобів та в медичному закладі об`єктивно підтверджується наведеними вище доказами, які не викликають у апеляційного суду сумнівів щодо їх належності, достовірності, допустимості та достатності.
Апеляційний суд виходить з того, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 складений лише за відмову від проходження огляду відповідно до встановленого порядку на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічних засобів та в медичному закладі. Вказане діяння підпадає під диспозицію ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто є самостійним правопорушенням, для наявності ознак об`єктивної сторони якого не обов`язково встановлювати номер будинку, в районі якого водія було зупинено з ознаками алкогольного сп`яніння.
Із відеозаписів з відеокамер працівників поліції убачається, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення працівники поліції роз`яснили ОСОБА_3 права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також надали можливість викласти в протоколі свої пояснення, на що останній відмовився, а тому відповідні доводи апеляційної скарги є необґрунтованими і на увагу не заслуговують.
В своєму рішенні від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O’Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм та права і законні інтереси останнього, протокол про адміністративне правопорушення розглянутий суддею суду першої інстанції на підставі наявних в матеріалах справи та досліджених в судовому засіданні доказів, які у своїй сукупності і взаємозв`язку разом з дослідженими в суді апеляційної інстанції доказами є достатніми для прийняття рішення про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При розгляді справи стосовно ОСОБА_3 суддею суду першої інстанції в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279 і 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином вмотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга – без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, –

постановив:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Сум від 23.04.2021 відносно ОСОБА_8 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя 	  В. Ю. Рунов