ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

07 вересня 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №592/5750/21 
Номер провадження 22-ц/816/1244/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Левченко Т. А. 
сторони справи: 
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 червня 2021 року в складі судді Фоменко І.М., ухваленого у м. Суми,

                                                           в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом у травні 2021 року, ОСОБА_1 просила  стягнути з ОСОБА_2 аліменти на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 заробітку (доходу) щомісяця починаючи з дня подання заяви до досягнення дитиною повноліття, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Свої вимоги мотивувала тим, що вони з відповідачем мають спільну дитину – доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачем і також перебуває догляду  до досягнення дитиною трирічного віку. Вказує, що відповідач працює в АТ «Сумихімпром» і отримує заробітну плату у розмірі 10 000,00 грн на місяць, тому в змозі сплачувати аліменти.
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 14.06.2021 року позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину задоволено повністю.
Стягнуто щомісячно з ОСОБА_2 аліменти у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до її повноліття, починаючи стягнення з часу звернення до суду з 11.05.2021 року, на користь ОСОБА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.
Додатковим рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 08.07.2021 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 400,00 грн.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття і, врахувавши положення ст. 182 цього Кодексу та фактичні обставини справи, визначив розмір аліментів у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/3 заробітку (доходу) відповідача, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що аліменти присуджуються у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі за вибором стягувача аліментів, а вона просила стягнути аліменти в розмір 1/3 від доходу відповідача, хоча судом ухвалено рішення про задоволення позову.
Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не направлено. Копію апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів разом з ухвалою апеляційного суду про відкриття провадження у справі ОСОБА_2 отримано 19.07.2021 року.
Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Як вбачається із цивільної справи сторони у справі є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачем (а.с. 2, 3).
Відповідач ОСОБА_2 є особою працездатного віку та працевлаштований в АТ «Сумихімпром».
Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення аліментів, оскільки в силу закону батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Проте, судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів не було дотримано принципу диспозитивності, встановленого ст. 13 ЦПК України, оскільки позивачем було заявлено вимогу про стягнення аліментів саме у частці від доходу відповідача, а не у твердій грошовій сумі, як було визначено судом першої інстанції в рішенні суду.
Таким чином, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, відсутність з його сторони будь-яких заперечень з приводу заявленого позову та апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/3 частки від його доходу підлягають задоволенню.
Отже, рішення суду першої інстанції, через порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, на підставі ст. 376 ЦП України, в частині визначення розміру аліментів підлягає зміні та визначення аліментів у розмірі 1/3 частки від доходу батька дитини.
В іншій оскаржуваній частині рішення суду постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування немає.
Оскільки позивач звільнена від сплати судового забору за подання апеляційної скарги у даній справі, то відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню 1362,00 грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції. 
В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а), г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, суд

                                                           п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 червня 2021 року в частині визначення розміру аліментів змінити, визначивши їх розмір 1/3 частки від доходу батька дитини. 

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1362,00 грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий -                                                                                             С.С. Ткачук

Судді:                                                                                                         В.І. Криворотенко

                                                                                                                   Т.А. Левченко