П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

21 вересня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/1098/20	
Головуючий в 1 інстанції: Білостоцький О.В.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача  Димерлія О.О.
суддів  Шляхтицького О.І. ,  Єщенка О.В. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року у справі № 420/1098/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В:
У лютому 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою у якій, з урахуванням уточнень, просив:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 03.10.2017 року по 08.04.2019 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 03.10.2017 року по 28.02.2018 року – січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 року по 08.04.2019 року – березень 2018 року, з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078; 
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 03.10.2017 року по 08.04.2019 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 03.10.2017 року по 28.02.2018 року – січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 року по 08.04.2019 року – березень 2018 року, з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078; 
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2019 рік;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсація за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2019 рік.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 03.10.2017 року по 08.04.2019 року проходив військову службу у лавах Збройних Сил України, а саме у Військові частині НОМЕР_1 . Однак, у період проходження військової служби, нарахування грошового забезпечення відповідачем здійснювалося не в повному обсязі, а саме: у період з 03.10.2017 року по 08.04.2019 року не в повному розмірі нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення, яка є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці і її проведення, у зв`язку зі зростанням споживчих цін, є обов`язковим для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Також, позивач звертає увагу, що при звільненні з військової служби йому не виплачена компенсація за невикористанні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2019 рік.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.04.2021 року у справі № 420/1098/20 адміністративний позов ОСОБА_1 – задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 03.10.2017 року по 28.02.2018 року.
Зобов`язано Військову частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 03.10.2017 року по 28.02.2018 року.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2019 рік. 
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2019 рік, виходячи з його грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій зазначено, що судом першої інстанції не в повному обсязі з`ясовано фактичні обставини справи, у зв`язку з чим порушено норми матеріального права, а тому просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає про помилковість висновків суду попередньої інстанції стосовно передчасності вимог щодо встановлення базового місяця під час здійснення нарахування індексації грошового забезпечення позивача.
Скаржник наголосив, що при нарахуванні та виплаті суми індексації грошового забезпечення у відповідача відсутні дискреційні повноваження, оскільки наявний лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки – нарахувати і виплатити позивачу індексацію в порядку, визначеному Постановою КМУ «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» від 17.07.2003 року № 1078.
Окрім цього, судом попередньої інстанції не враховано вимог абзацом 4 п.5 Постанови КМУ від 17.07.2003 року №1078 та неправильно розраховано суму збільшення грошового доходу позивача в березні 2018 року у порівнянні з лютим 2018 року.  
У відзиві на апеляційну скаргу представник Військової частини НОМЕР_1 спростовує доводи апеляційної скарги, вказуючи на законність ухваленого рішення та просить його залишити без змін.
В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом першої інстанції установлено, що ОСОБА_1 у період з 03.10.2017 року по 08.04.2019 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . (а.с.28, 29)
Згідно із посвідченням серії НОМЕР_2 від 17.07.2018 року позивач має право на пільги, установлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.(а.с.30)   
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 08.04.2019 року №73 старшину ОСОБА_1 , головного сержанта-командира першого автомобільного відділення автомобільного взводу роти матеріального забезпечення Військової частини   НОМЕР_1 , на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 17.03.2019 року №17РС та відповідно до п.2 ч.5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" було звільнено у запас. Також з 08.04.2019 року позивача виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення (а.с.29).
У відповідності до вищевказаного наказу, ОСОБА_1 при звільненні наказано виплатити: щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби з 01.04.2019 року по 08.04.2019 року та надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65% від посадового окладу з 01.04.2019 року по 08.04.2019 року. 
Водночас при звільненні позивачу не було здійснено нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки за 2019 рік та індексації грошового забезпечення за період з 03.10.2017 року по 08.04.2019 року. 
28.11.2019 року позивач звернувся до командира Військової частини   НОМЕР_1  із заявою, в якій просив:
- нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 03.10.2017 року по 08.04.2019 року;  
- нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати; 
- нарахувати та виплатити середній розмір грошового забезпечення за час затримки розрахунку за період з 09.04.2019 року по день фактичного розрахунку; 
- виплатити компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки учасникам бойових дій.(а.с.13)
28.01.2020 року Листом №85/ФЕС відповідачем було надано відповідь. В зазначеному листі вказано, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_4 , а на грошове забезпечення у Військову частину НОМЕР_5 був зарахований з 02.10.2017 року. З урахуванням викладеного, не можливо встановити базовий місяць, оскільки в грошовому атестаті ЗУ 349565 не вказаний базовий місяць. Запропоновано позивачу звернутися до Військової частини НОМЕР_4 для визначення базового місяця. При цьому зазначено, що базовим місяцем визначено місяць зарахування позивача до списків частини, а саме жовтень 2017 року.
Крім того повідомлено, що у зв`язку з підвищенням посадових окладів в березні 2018 році базовий місяць для всіх військовослужбовців з цього часу є березень 2018 року. Індекс споживчих цін в грудні 2018 року склав 3,7 %. Сума індексації нарахована за період з грудня 2018 року по березень 2019 року склала 347,71 грн.
Стосовно виплати компенсації за невикористані дні додаткової відпустки зазначено, що додаткова відпустка відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-XII у військовій частині НОМЕР_1 у 2017 - 2018 роках не надавалась. (а.с.14)
Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з відповідними вимогами. 
Вирішуючи спір та задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті. Посилання відповідача на відсутність коштів для виплати індексації є безпідставними, оскільки відсутність бюджетного фінансування для проведення індексації не впливає на обов`язок останнього її нараховувати та виплачувати. 
Також судом першої інстанції зазначено, що оскільки нарахування індексації грошового забезпечення за період з 03.10.2017 року по 28.02.2018 року відносно позивача не проводилось, позовні вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення із зазначенням базового місяця для її проведення є передчасними та задоволенню не підлягають.
Разом з цим, судом попередньої інстанції вказано, що за період з 01.03.2018 по 01.10.2018 року індекс споживчих цін не перевищував 103%, а у період грудень 2018 - квітень 2019 року індексація грошового забезпечення була нарахована та виплачена позивачу з урахуванням базового місяця березня 2018 року, а тому відсутні підстави для задоволення позову у цій частині.
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Щодо наявності правових підстав для встановлення при нарахуванні та виплаті позивачу індексації грошового забезпечення базового місяця «січня 2008 року» у період з 03.10.2017 року по 28.02.2018 року та «березня 2018 року» у період з 01.03.2018 року по 08.04.2019 року з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, колегія суддів зазначає таке.
Так, пунктом 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабміну України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок №1078) визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, які здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. 
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Питання визначення базового місяця для індексації знаходиться в залежності від таких показників, як розмір прожиткового мінімуму за певні періоди, розмір коефіцієнту індексації пенсій тощо, які підлягають застосуванню відповідними органами, підприємствами, установами, організаціями при здійсненні відповідних розрахунків.
Аналіз наведених вимог Порядку №1078 дає підстави для висновку, що питання визначення базового місяця, наявності факту перевищення індексом споживчих цін порогу індексації у взаємозв`язку з розміром грошового забезпечення, яке має виплачуватись позивачу, належить до компетенції відповідача при нарахуванні та виплаті відповідних сум.
Колегія суддів зауважує, що саме в процесі виконання рішення суду в порядку установленому  Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядком № 1078 буде визначено базовий місяць для проведення індексації грошового забезпечення позивача.
Разом з цим, апеляційний суд зазначає, що на момент розгляду даної справи не здійснено будь-якого розрахунку суми індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 03.10.2017 року по 28.02.2018 року, в тому числі і встановлення базового місяця для її здійснення.
За таких умов відсутні підстави вважати, що відбулося порушення прав позивача щодо застосування відповідачем базового місяця, який на думку скаржника не повинен застосовуватись.
В рішенні суду першої інстанції йдеться про те, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність реального порушення прав особи на момент звернення до суду. 
У своїй апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що відповідачем висловлено свою позиції щодо визначення базового місяця. Однак, судова колегія зауважує, що оголошення будь-яким суб`єктом владних повноважень про свої наміри на вчинення будь-яких дій на майбутнє не може бути розцінене судом як дія, яка порушує право позивача.
Разом з цим, апеляційний суд вказує, що задоволення позову в частині встановлення базового місяця під час здійснення нарахування позивачу індексації грошового забезпечення буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.
Оскільки Військовою частиною НОМЕР_1 на час виникнення спірних правовідносин не вчинялося будь-яких дій по визначенню базового місяця для проведення індексації грошового забезпечення позивачу, тому наразі відсутні підстави для висновку, що має місце порушення прав ОСОБА_1 , пов`язаних з визначенням базового місяця для проведення індексації.
Крім того, судова колегія наголошує, що у даному випадку повноваження щодо обрахунку індексації, в тому числі, стосовно визначення базового місяця для такого нарахування, у відповідності до положень Порядку № 1078 та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», покладається виключно на відповідача по справі. 
У зв`язку з наведеним відсутні підстави для зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити розрахунок індексації позивача з урахуванням базового місяця «січня 2008 року» у період з 03.10.2017 року по 28.02.2018 року.
До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15.10.2020 року по справі № 240/11882/19.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції зазначає про передчасність позовних вимог щодо застосування при нарахуванні та виплаті індексації місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць) – січень 2008 року.
Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що у разі незгоди з подальшими діями Військової частини НОМЕР_1 щодо визначення базового місяця, розміру нарахування та виплати індексації, ОСОБА_1 не позбавлений можливості звернутися за захистом порушених прав до суду.
При цьому, судова колегія суду апеляційної інстанції вказує, що дискреційні повноваження – це законодавчо установлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.
У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження – це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Відтак, визначення базового місяця індексації грошового забезпечення за відповідний період установлений судом є виключно компетенцією військової частини, а підміна судом повноважень відповідача є втручанням в його дискреційні повноваження.
За таких обставин, апеляційний суд повністю погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в частині застосування базового місяця «січень 2008 року» при обчислені індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) за період з 03.10.2017 року по 28.02.2018 року.
З приводу вимоги про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати грошового забезпечення позивачу за період з 01.03.2018 по 08.04.2019 року та зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити таку із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - березень 2018 року, суд апеляційної інстанції уважає за необхідне вказати на таке.
Наказом Міністерства оборони України № 90 від 01.03.2018 року «Про встановлення тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України» з метою визначення посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України, установлено тарифні розряди за основними типовими посадами та основними посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України згідно зі схемами, визначеними у додатках 1-22 до наказу, в результаті чого збільшилися посадові оклади військовослужбовців.
Вказане свідчить про те, що березень 2018 року, місяць в якому відбулось підвищення посадового окладу позивача та відповідно і інших складових грошового забезпечення, є базовим для обчислення індексу споживчих цін, а обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з наступного місяця, тобто з квітня 2018 року.
При цьому, як було правильно установлено судом першої інстанції згідно до інформації Держстату України, розміщеному на їх офіційному веб сайті, про індекс споживчих цін: 
- індекс споживчих цін у березні 2018 склав 101,1%; - індекс споживчих цін у квітні 2018 року склав 100,8%; - індекс споживчих цін у травні 2018 року склав 100,0%; - індекс споживчих цін у червні 2018 року склав 100,0%; - індекс споживчих цін у липні 2018 року склав 99,3%; - індекс споживчих цін у серпні 2018 року склав 100,0%; - індекс споживчих цін у вересні 2018 року склав 101,9%.; - індекс споживчих цін у жовтні 2018 року склав 101,7%.
В свою чергу, розрахунок індексу споживчих цін за вимогами Порядку № 1078, здійснюється наростаючим підсумком, починаючи з місяця наступного за базовим.
Ураховуючи, що базовим місяцем є березень 2018 року, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків та індексація грошового забезпечення відповідно не нараховується, індекс споживчих цін у листопаді 2018 року склав 103,7% (1,008*1,00*1,00*0,993*1,00*1,019*1,017*100). Індекс споживчих цін не перевищував 103% до листопада 2018 року. 
Відтак, оскільки індекс споживчих цін у листопаді 2018 року складає 103,7%, то у наступному місяці і підлягає індексація грошового забезпечення військовослужбовців, що відповідає приписам Порядку №1078.
З урахуванням зазначеного, суд апеляційної інстанції уважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 08.04.2019 року з врахуванням базового місяця березень 2018 року, адже з квітня 2018 року по жовтень 2018 року індекс споживчих цін, як вказано вище - не перевищував 103% до листопада 2018 року, а за грудень 2018 року – квітень 2019 року індексація була виплачена з урахуванням базового місяця – березень 2018 року.(а.с.23,51)
З огляду на викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком окружного адміністративного суду про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Інші доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст.ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Оскільки, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення,тому апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року у справі № 420/1098/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами судового рішення.

Суддя-доповідач 	 	Димерлій О.О.	
Судді	    	Шляхтицький О.І.    Єщенко О.В.