П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

28 вересня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/14763/20	
Головуючий в 1 інстанції: Білостоцький О.В.
          П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Домусчі С.Д..
суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,
за участю секретаря судового засідання – Тутової Л.С.
позивача ОСОБА_1 
представника позивача – адвоката Гусельщикової М.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування наказу, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції №300 від 07.10.2020 року про застосування дисциплінарного стягнення відносно ОСОБА_1 у вигляді догани.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що п. 2 наказу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції №300 від 07.10.2020 року є протиправним, оскільки відсутній факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку.
Також, позивач посилався на те, що висновок службового розслідування не відповідає вимогам п. 4 розділу V Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, зокрема, в ньому не встановлено наявності чи відсутності складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування, ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок, вид і розмір заподіяної шкоди, причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 липня 2021 року в повному обсязі задоволений адміністративний позов ОСОБА_1 .
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень та фактично втрутився у дискреційні повноваження відповідача.
Також апелянт вказує на помилковість оскаржуваного рішення суду першої інстанції щодо відсутності у висновку службового розслідування відносно позивача посилань на докази.
Позивач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд встановив, що ОСОБА_1 проходить службу в органах Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на посаді заступника начальника ВРОМ та ДТП Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції.
08.09.2020 року наказом Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції №264 було призначено службове розслідування щодо можливого порушення службової дисципліни інспектором взводу №1 роти №3 батальйону №1 полку Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_2 , та заступником начальника ВРОМ та ДТП Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції майором поліції ОСОБА_1 , що виразилось у можливому неправомірному оформленні адміністративних матеріалів відносно громадянина ОСОБА_3 відповідно до частини 1-14 статті 14, ч.1 та ч.2 статті 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України (т. 1 а.с. 32).
За результатом службового розслідування членами дисциплінарної комісії складений висновок службового розслідування від 07.10.2020 року,  який затверджений т.в.о. начальника Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Мельником С. (т. 1 а.с. 182-193).
В описовій частині висновку службового розслідування зазначено, що відповідно до пояснень інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 вбачається, що 11.04.2020 року під час несення ним служби приблизно о 13 год. 00 хв. за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька 24/1, до нього звернувся пересічний громадянин, який повідомив, що на місці для зупинки посадки та висадки пасажирів громадського транспорту припаркований автомобіль, що є порушенням Правил дорожнього руху.
Прибувши на місце, вказане громадянином, ОСОБА_2 були виявлені транспортні засоби, припарковані з порушенням п. 15.9 Правил дорожнього руху (далі ПДР). Вказане правопорушення було зафіксовано на фото. З огляду на зазначене поліцейськими було прийнято рішення про евакуацію транспортних засобів, зокрема транспортного засобу Citroen C4 реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є громадянин ОСОБА_3 . Також під час евакуації транспортного засобу Citroen C4 ( НОМЕР_1 ) ОСОБА_2 складений акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 11.04.2020 року та відібрані пояснення у громадянина ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 35, 36).
В подальшому заступником начальника ВРОМ та ДТП Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції майором поліції ОСОБА_1 , на підставі акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, оформленого лейтенантом поліції ОСОБА_2 , фотокарток, на яких зафіксовано порушення, пояснень свідка (відібраних на місці працівниками поліції) та рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №438 від 29.19.2016 року, була винесена постанова про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2380940, якою ОСОБА_3 (власника транспортного засобу Citroen C4 держномер НОМЕР_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП (т. 1 а.с.34).
ОСОБА_3 не погодився із вищезазначеною постановою про адміністративне правопорушення, та звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси.
Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 15.06.2020 року по справі №521/6247/20 позов ОСОБА_3 був задоволений. Скасована постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2380940 від 13.04.2020 року, винесена ОСОБА_1 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 гривень (т. 1 а.с. 171-175).
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2020 року апеляційна скарга УПП в Одеській області ДПП на вищезгадане рішення залишена без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін (т. 1 а.с. 24-27, 175-180).
При цьому за результатами розгляду справи судами було зазначено, що наявні в Управлінні фотографії не містять зафіксованого факту порушення ОСОБА_3 Правил дорожнього руху, оскільки в них не зафіксовано факту стоянки автомобіля CITROEN С4 н/з НОМЕР_1 на транспортній зупинці, а на іншій фотографії відсутнє розташування дорожнього знаку 5.43.1 «Пункт зупинки тролейбуса», в зоні дії якого здійснив зупинку та стоянку ОСОБА_3 . Окрім того, в матеріалах справи відсутня будь-яка інформація щодо здійснення працівниками поліції вимірювання відстані від автомобіля до посадового майданчика, на фотографіях не зафіксовані, в постанову не віднесені такі відомості, відстань є достатньо умовною. Водію результати вимірювання не доведено та не пред`явлено.
За вищенаведених умов, Комісія з проведення службового розслідування у п. 4 резолютивної частини Висновку службового розслідування дійшла висновку про порушення позивачем вимог ч.2 статті 19 та ч.3 статті 62 Конституції України, пунктів 1, 2 ч.1 статті 18 ЗУ «Про національну поліцію», пунктів 1, 2, 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту, пункту 5 Розділу І Посадової інструкції заступника начальника ВРОМ та ДТП УПП в Одеській області, затвердженої наказом ДПП від 13.11.2017 року №6086, частини 1-3 статті 7 КУпАП, частини 1 статті 251 КУпАП та статті 252 КУпАП, за яке передбачено застосування до заступника начальника ВРОМ та ДТП Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани.
З огляду на вищезазначені обставини наказом Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції від 07.10.2020 року №300, а саме пунктом 2, до заступника начальника ВРОМ та ДТП Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції майора поліції ОСОБА_1 застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді догани (т. 1 а.с. 96-98).
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач на обґрунтування правомірності своєї позиції не надав належних та допустимих доказів вчинення позивачем дисциплінарного проступку, а відтак оскаржуваний наказ є протиправними та таким, що підлягає скасуванню.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюється Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (надалі Закон №580-VIII) та Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (надалі - Дисциплінарний статут).
Відповідно до частини першої статті 1 Закону №580-VIII, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Згідно з ч.1 ст. 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Згідно з п.1 ч.1 ст. 18 Закону №580-VIII поліцейський, поміж іншого, зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону №580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Відповідно до статті 11 Дисциплінарного статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Згідно зі ст. 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
За змістом ч.ч. 1-3 ст. 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:
1) зауваження; 
2) догана; 
3) сувора догана; 
4) попередження про неповну службову відповідність; 
5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 
6) звільнення з посади; 
7) звільнення із служби в поліції.
Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.
Відповідно до статті 19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 
1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 
2) підстава для призначення службового розслідування; 
3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 
4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 
5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 
6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 
7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 
8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 
9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 
10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 
11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.
Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року №893, згідно з розділом VI якого зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.
Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
У вступній частині висновку службового розслідування викладаються такі відомості:
- дата і місце складання висновку службового розслідування, прізвище та ініціали, посада і місце служби (роботи) голови (заступника голови) та членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування;
- підстава для проведення службового розслідування; форма розгляду справи дисциплінарною комісією (відкрите засідання чи письмове провадження).
У разі залучення до проведення службового розслідування фахівців та представника поліцейського також зазначаються їх прізвища, ініціали та статуси у службовому розслідуванні.
В описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування:
- обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим;
- посада, звання, прізвище, ім`я, по-батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;
- пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення;
- пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи;
- пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи;
- документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку;
- обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України;
- причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.
В описовій частині зазначаються також відомості про залучення фахівців та результати їх участі в службовому розслідуванні.
У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються:
- висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акту, наказу керівника, який було порушено. У разі неможливості встановлення за результатами службового розслідування факту наявності/відсутності в діях (бездіяльності) поліцейського складу дисциплінарного проступку внаслідок неможливості отримання доступу до необхідних документів такі обставини розцінюються на користь поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування;
- вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку;
- відомості про списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про надсилання матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством;
- запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.
Таким чином, апеляційний суд, як і суд першої інстанції, зазначає, що підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів, інших нормативно-правових актів та Присяги. Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни. Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі.
Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що єдиною фактичною підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідності слугував факт постановлення Малиновським районним судом міста Одеси рішення від 15.06.2020 року та П`ятим апеляційним адміністративним судом постанови від 04.08.2020 року по справі №521/6247/20.
Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що правова оцінка повинна надаватись висновку службового розслідування, який не містить посилання на докази, які б вказували на протиправність дій позивача, тяжкість проступку та мотивів вчинення, причинно-наслідкового зв`язку між вчиненими позивачем діями та заподіяною шкодою.
Апеляційний суд зазначає, що відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Нормою ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, їло стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
В свою чергу ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як вбачається з копії матеріалів адміністративної справи (а.с. 34, 35, 114,115.), постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2380940 від 13.04.2020 року винесена заступником начальника ВРОМ та ДТП УПП в Одеській області ДПП майор міліції Свідерком Андрієм Івановичем на підставі та з урахуванням відповідних фотозображень, пояснень свідків відібраних на місці працівниками поліції, з урахуванням рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №438 від 29.12.2016 року «Про передачу на баланс із закріпленням на праві господарського відання зупинок міського транспорту, що облаштовані на вулицях і дорогах міста Одеси», переліку зупинок міського транспорту, що облаштовні на вулицях і дорогах міста Одеси, відповідно до якого за адресою: м. Одеса, вул. Генуезська (у напрямку центру міста) є зупинка «Турбаза». Постанова про накладення штрафу винесено з урахуванням  внутрішнього переконання особи, яка виносила постанову, та як вважав позивач, на підставі всебічного повного і об`єктивного дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю.
Як встановив суд першої інстанції та не спростовано доводами апеляційної скарги, вказані вище обставини під час проведення службового розслідування враховані не були, як і не були спростовані відповідачем під час розгляду справи №420/14763/20.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що про правомірність та обґрунтованість винесеної позивачем постанови (серія ЕАК №2380940 від 13.04.2020 року) зазначав і сам апелянт, під час розгляду справи №521/6247/20 у судах першої та апеляційної інстанції, що підтверджено змістом судових рішень суду першої та апеляційної інстанції у справі №521/6247/20.
Відтак, апеляційний суд вважає правильними висновки суду першої інстанції про те, що за обставин, наведених у висновку службового розслідування, неможливо беззаперечно дійти висновку про вчинення позивачем дисциплінарного проступку. При цьому у адміністративній справі №521/6247/20, скасовуючи постанову у справі про адміністративне правопорушення (серія ЕАК №2380940 від 13.04.2020 року), як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції не встановили протиправності дій посадової особи, яка  винесла постанову у справі про адміністративне правопорушення, а скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення пов`язане з не наданням відповідачем у адміністративній справі №521/6247/20 належних та допустимих доказів, які б надали судом можливості дійти висновку щодо правомірності оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення. 
Апеляційний суд зазначає, що лише сам по собі факт скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності при цьому висновків щодо протиправності дій (бездіяльності) посадової особи, яка розглядала справи про адміністративне правопорушення, не може бути підставою для притягнення такої особи до дисциплінарної відповідальності. 
Відтак, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що саме недостатність або непереконливість доказів для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, питання якої було предметом розгляду у справі №521/6247/20 є наслідком скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення, але не свідчать про вчинення позивачем дисциплінарного проступку.
Окремо, апеляційний суд зауважує, що апелянт, як суб`єкт владних повноважень, не довів доцільності застосування до позивача саме такого виду дисциплінарного стягнення як «догана», в той час як указаному виду дисциплінарного стягнення згідно приписів частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту передує такий вид стягнення як «зауваження».
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правомірно визнав протиправним та скасував пункт 2 наказу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції №300 від 07.10.2020 року про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.
Стосовно доводів апеляційної скарги щодо фактичного втручання судом першої інстанції у дискреційні повноваження апелянта, апеляційний суд зазначає таке.
Під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з у рахуванням принципу верховенства права.
На законодавчому рівні поняття дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли існує лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії, і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
За таких підстав апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання щодо прийняття рішення стосовно притягнення особи до дисциплінарної відповідальності у апелянта не виникає дискреційних повноважень, оскільки законом передбачений лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень – за наявності підстав – застосувати дисциплінарне стягнення. 
Додатково апеляційний суд зазначає, що  апелянт вже вчинив дію (прийняв оскаржуваний наказ), тобто обрав  варіант  своєї поведінки, визначився із  результатом реалізації свого повноваження щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, а тому відсутні будь-які підстави стверджувати про втручання суду першої інстанції  до «дискреційних» повноважень  апелянта.
Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували наведені висновки суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2-12, 72-78, 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 КАС України, суд - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції  -  залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 липня 2021 року у справі №420/14763/20 -  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 29.09.2021 року.

Головуючий суддя 	 	Домусчі С.Д.	
Судді	    	Семенюк Г.В.    Шляхтицький О.І.