Справа № 303/5245/20

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       29 червня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:
головуючого судді: Джуги С.Д.,
суддів : Куштана Б.П., Бисаги Т.Ю.
з участю секретаря: Кекерчень М.І.
       розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Мукачівського учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 жовтня 2020 року, ухваленого суддею Монич В.О. у справі за позовом  ОСОБА_1 до Мукачівського учбово-виробничого  підприємства Українського товариства сліпих  про стягнення  коштів невиплачених при звільненні, -
встановив:
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом. 
Позов мотивований тим, що 21 січня 2019 року позивач був звільнений з Мукачівського Учбово-виробничого підприємства УТОС, однак, заробітна плата йому виплачена не була. Заборгованість по невиплаченій заробітній платі з 2012 року складає 30 223 грн. 55 коп. Вважає дії відповідача незаконними які порушують вимоги ст.43 Конституції України і тому, просив стягнути з Мукачівського Учбово-виробничого підприємства УТОС, м.Мукачево, вул.Свалявська, 2А, Закарпатскої області, Код ЄДРПОУ 03967642 на його користь 30 223 грн. 55 коп. заборгованість по сплаті заробітної плати та 19 132 грн. 20 копа. компенсації втрати частини грошових доходів в зв`язку з порушенням строків їх виплати, що разом становить 49 355 грн. 75 коп.
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 жовтня 2020 року заявлений позов задоволено.
В апеляційній скарзі Мукачівське учбово-виробничого підприємство Українського товариства сліпих  просить рішення суду першої інстанції скасувати, позовні вимоги позивача задовольнити частково в межах суми заборгованості нарахованої відповідачем, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не врахував, що заборгованість позивача по заробітній платі становить 22139,29 грн., та неправомірно задовольнив заявлений позов.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Представник апелянта в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Справа на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України розглянута у його відсутності.
Позивач в судовому засіданні заперечив подану апеляційну, вважає її безпідставною, просить залишити її без задоволення. 
Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Задовольняючи заявлений позов суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості та доведеності.
З такими висновками погоджується і апеляційний суд, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи і вимогах закону.
Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з приписами ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України)

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріалами справи встановлено, що позивач був прийнятий 06 серпня 1985 року на роботу в Мукачівське Учбово-виробниче підприємство УТОС і був звільнений 21 січня 2019 року за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.(а.с.7).

При звільненні позивача відповідачем йому не виплачена наявна заборгованість по заробітній платі та не проведено з ним розрахунку при звільненні.
Згідно акту перевірки Управління Держпраці у Закарпатській області від 08 травня 2019 року за №3К211/217/ПД/АВ станом на 08.05.2019 року на підприємстві - Мукачівське Учбово-виробниче підприємство УТОС невиплачена заробітна плата 39 працівникам за період з 2012 року по квітень 2019 року, в тому числі і звільненим працівникам. Зокрема, ОСОБА_1 , який звільнений у січні 2019 року, невиплачена сума 30223, 55 грн. і не проведено з ним розрахунок при звільненні (а.с.9-13).
Згідно висновку Аудиторської компанії ТОВ «Варіанта», який виготовлений на замовлення позивача розмір компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати становить 19 132 грн. 20 коп. (а.с.14).
Відповідачем відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України не подано жодних доказів, які б спростовували даний розрахунок.
Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Згідно ст.97 ч.5 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.
Статтею 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
       З врахуванням вищенаведеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі та компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати у заявленому позивачем розмірі та обґрунтовано захистив порушені права позивача.
Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не врахував, що заборгованість позивача по заробітній платі згідно довідки від 14.05.2020 року №8 становить 22139,29 грн., та неправомірно задовольнив заявлений позов, не заслуговують на увагу, оскільки з її змісту вбачається, що заборгованість позивача по заробітній платі позивачем вказана з січня 2015 року і взагалі не відображено даних щодо заробітної плати за період з 2012 по 2014 рік. При перевірці відповідача 08 травня 2019 року Управлінням Держпраці у Закарпатській області встановлено, що заробітна плата позивачу не виплачена з 2012 року, що підтверджено відповідним актом, який в установленому законом порядку відповідачем не оспорений.
Таким чином рішення судом першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування чи зміни не має. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст.374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-
постановив :

Апеляційну скаргу Мукачівського учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих  залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 09 липня 2021 року.
Головуючий :
              Судді: