П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  600/337/21-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Боднарюк Олег Васильович   
Суддя-доповідач -  Сапальова Т.В.   
07 липня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сапальової Т.В. 
суддів:  Капустинського М.М.  Смілянця Е. С. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Бень Я.О., 
представника позивача: Міцнея В.Ф.
представника відповідача: Гроссу Д.М. 

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування наказів та поновлення на службі, 
В С Т А Н О В И В :
у лютому 2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 12.04.2021 позов задоволено, а саме: визнано протиправним та скасовано п.1 наказу т.в.о начальника Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 09 листопада 2020 року №519 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни у виді звільнення зі служби в поліції; визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області №243 о/с від 31 грудня 2020 року в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції; поновлено ОСОБА_1 на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції Сокирянського відділення поліції Кельменецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області; стягнуто з Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 40858,16 грн.; допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції Сокирянського відділення поліції Кельменецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області та стягнення заробітної  плати на його користь в межах суми стягнення за один місяць, що становить 12 507,60 грн.; повернуто позивачу судовий збір та стягнуто на користь позивача судові витрати по оплаті правової допомоги.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги відповідачем зазначено, що позивачем фактично було здійснено затримання особи, оскільки на останнього було надіто спеціальний засіб «кайданки», однак всупереч ст. 261 КУпАП не було складено протоколу про адміністративне затримання та не було повідомлено Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Апелянт стверджує, що позивачем відносно особи ОСОБА_2 було протиправно застосовано заходи фізичного впливу. 
В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.
Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 07.11.2015 року перебував на службі в Національній поліції України, зокрема, з 10.07.2020 року - на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції Сокирянського відділення поліції Кельменецького відділу поліції (далі - Сокирянського ВП Кельменецького ВП) ГУНП в Чернівецькій області (т.1 а.с.39).
Заступником начальника УКЗ ГУНП в Чернівецькій області - начальником відділу ІОС майором поліції В.Шепенюком 09.10.2020 складено доповідну записку на ім`я начальника ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_3 за фактом  дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), що сталась на автодорозі між с.Білоусівка та с.Галиця Сокирянського району Чернівецької області, за участю службового автомобіля Сокирянського ВП Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області “Мітсубіші Аутлендер”, д.н.з. НОМЕР_1 (на синьому фоні) та автомобіля марки “ВАЗ 21099”, д.н.з. НОМЕР_2 , у якій майор поліції ОСОБА_4 , з метою надання дисциплінарної оцінки діям (бездіяльності) поліцейських ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , які заступили на чергування та несли службу на вказаному службовому автомобілі, клопотав про призначення за вказаним фактом службового розслідування (т.1 а.с.68-69).
Наказом ГУНП в Чернівецькій області від 09.10.2020 №1070 призначено службове розслідування за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 09.10.2020 близько 01 год. 12хв., на автодорозі між с.Білоусівка та с.Галиця Сокирянського району Чернівецької області, внаслідок якої службовий автомобіль “Мітсубіші Аутлендер”, д.н.з. НОМЕР_1 (на синьому фоні), зазнав механічних пошкоджень.
За вказаним вище фактом, а також за фактом внесення відомостей до ЄРДР №42020260000000199 за ч.2 ст.365 КК України та №42020260000000200 за ч.1 ст.366 КК України відносно окремих поліцейських  Сокирянського ВП Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ( ОСОБА_1 та ОСОБА_5 ) комісією проведено службове розслідування, за результатами якого складено Висновок від 06.11.2020 (т.1 а.с.38-66). 
Згідно з указаним Висновком, за наслідками службового розслідування, комісія, зокрема, встановила, що 08.10.2020 о 08 год. 00 хв. дільничний офіцер поліції Сокирянського ВП ОСОБА_1 та поліцейський СРПП Сокирянського ВП ОСОБА_5 заступили на добове чергування у наряд ГРПП, який забезпечував публічну безпеку та порядок на території Сокирянського району Чернівецької області. Службові обов`язки поліцейські виконували в однострої, з вогнепальною зброєю та спеціальними засобами, використовували службовий автомобіль марки “Мітсубіші Аутлендер”, д.н.з. НОМЕР_1 (на синьому фоні), водієм якого був ОСОБА_5 . Під час несення служби, 09.10.2020, близько 00 год. 30 хв. ОСОБА_1 та ОСОБА_5 виявили факт порушення ПДР (невиконання вимог знаку “3.21” (В`їзд заборонено), допущене водієм автомобіля “ВАЗ 21099”, д.н.з. НОМЕР_2 , - ОСОБА_2 . При цьому, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , неналежно виконуючи свої службові обов`язки, ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП не притягнули, а натомість дали змогу покинути місце правопорушення та вдатись до втечі.
Прийнявши рішення переслідувати ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 певний час рухались за ним без ввімкнених проблискових маячків синього та червоного кольорів, хоча, як свідчать матеріали службового розслідування, ОСОБА_2 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, тікав від них на швидкості близько 130 км/год., створюючи реальну небезпеку для інших можливих учасників дорожнього руху. При цьому про факт виявлення порушення ПДР, допущеного ОСОБА_2 , та його переслідування ОСОБА_1 та ОСОБА_5 чергову службу належним чином не проінформували, а обмежились лише тим, що ОСОБА_1 здійснив телефонний дзвінок поліцейському СРПП Новодністровського відділення поліції Колібабі І.В., який перебував у добовому наряді ГРПП, та попросив сприяння у виявленні та зупинці автомобіля під керуванням ОСОБА_2 , на що той погодився, вказавши поліцейським СРПП Тягію Д.Ю. та ОСОБА_6 , з якими ніс службу, перекрити службовим автомобілем з ввімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольорів, ділянку дороги, по якій здійснювалось переслідування. Внаслідок вищевказаних дій поліцейських нарядів ГРПП ОСОБА_2 був змушений зупинити автомобіль, що стало несподіванкою для поліцейського ОСОБА_5 , який, керуючи службовим автомобілем “Мітсубіші Аутлендер”, д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху та дистанції між транспортними засобами, чим допустив зіткнення з автомобілем “ВАЗ-21099” під керуванням ОСОБА_2 . Крім цього, після ДТП ОСОБА_2 розпочав рух заднім ходом, що призвело до повторного зіткнення з автомобілем “Мітсубіші Аутлендер”.
Під час вищевказаних подій поліцейські ОСОБА_7 та ОСОБА_1 підбігли до автомобіля “ВАЗ 21099”, у салоні якого на водійському місці, перебував ОСОБА_2 . При цьому, ОСОБА_7 вдався до погроз застосування гумового кийка, а ОСОБА_1 , всупереч вимог ст.43 Закону України “Про Національну поліцію”, діючи умисно та перевищуючи надані йому службові повноваження, застосував до ОСОБА_2 фізичну силу - безпідставно завдав йому декілька ударів рукою в область голови, та спеціальний засіб “кайданки”, якими прикував ОСОБА_2 до ручки водійських дверей автомобіля “ВАЗ”, і утримував ОСОБА_2 у такому положенні близько 30 хв. На неправомірність дій, вчинених ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 , вказує те, що вдавшись до фактичного затримання ОСОБА_2 , він жодних процесуальних документів не склав, Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги не проінформував, не повідомив свого керівника письмовим рапортом про застосування до особи спеціального засобу. Лише наступного дня (10.10.2020), знаючи, що за фактом ДТП та вчинення неправомірних дій відносно ОСОБА_2 , наказом ГУНП призначено службове розслідування, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , подали на ім`я т.в.о. начальника ВП Гуцула Р.В. відповідні рапорти, які той, не бажаючи сприяти об`єктивному проведенню перевірки, завізував 09.10.2020. Крім цього, поліцейські ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , достеменно знаючи обставини ДТП, не поінформували про них наряд ГРПП Сокирянського відділення поліції у складі поліцейських ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які прибули на місце події, а натомість вказали, що ДТП сталося виключно з вини ОСОБА_2 . У свою чергу, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , складаючи відносно ОСОБА_2 адміністративні матеріали за ст. 124, 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч.1 сг.126 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно обставини по справі не з`ясували, обмежившись лише відомостями, наведеними одною стороною (їхніми колегами), проігнорувавши обставини, повідомлені ОСОБА_2 .
Суд першої інстанції посилається на те, що хоча службове розслідування, зокрема, проводилось за фактом внесення відомостей до ЄДР №42020260000000199 за ч.2 ст.365 КК України та №42020260000000200 за ч.1 ст.366 КК України відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , водночас у висновку службового розслідування зазначено, що обставини вчинення кримінального правопорушення не досліджувались, оскільки це виходить за межі дисциплінарного провадження (т.1 а.с.55). 
Враховуючи викладене, комісія в пункті 3 Висновку запропонувала: за порушення службової дисципліни, що виразилось у невиконанні вимог Присяги поліцейського, ст.213 Кримінального процесуального кодексу України, ст.261 Кодексу України про адміністративні правопорушення, чим, у свою чергу, порушив вимоги Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також пп. 3) ч. 1 ст. 23, ст. 43, ст. 45, п.п. 1. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України “Про Національну поліцію”, пп. 1), 2), 4), 3), 6), 13) ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, глави 19 розділу IV Кодексу України про адміністративні правопорушення, п.2 Порядку інформування центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги про випадки затримання, адміністративного арешту або застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, затвердженого Постановою КМУ від 28.12.2011 № 1363, п. 5.4 Правил дорожнього руху, затвердженої Постановою КМУ від 10.10.2001 №1306, п.6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом 08.02.2019 № 100, п. 4 розділу 1 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом 07.11.2015 №1395, абз.3,4,7, п.1, абз.2 п.2 розділу ІІ Правил професійної етики поліцейських, затверджених наказом МВС України 09.11.2016 №1179, п.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 №1026, п.7 розділу ІV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 №893, - до дільничного офіцера поліції сектору превенції Сокирянського відділення поліції Кельменецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області капітана поліції ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції (т.1 а.с.61).
Згідно з пунктом 1 наказу від 09.11.2020 №519 "Про застосування дисциплінарного стягнення" за порушення службової дисципліни, що виразилось у порушенні вище наведених положень чинного законодавства, до капітана поліції ОСОБА_1 вирішено застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції (т.2 а.с.11-19).
Згідно з наказом від 31.12.2020 №243о/с "По особовому складу" відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону України “Про Національну поліції України” (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) капітана поліції дільничного офіцера поліції сектору превенції Сокирянського відділення поліції Кельменецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 04.01.2021 року (т.1 а.с.28).
Судом першої інстанції досліджено матеріали службового розслідування щодо позивача, а також в ході розгляду справи долучено постанову Сокирянського районного суду Чернівецької області від 22.12.2020 року у справі №722/1453/20 та рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 02.03.2021 року у справі №600/1487/20-а (т.2 а.с.69-78).
Позивач вважає протиправними накази, на підставі яких його звільнено зі служби в поліції, у зв`язку з чим звернувся до суду з вказаним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність вини позивача у вчиненні дисциплінарного проступку, через який до нього було застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 18 Закону України “Про Національну поліцію” поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частина перша та друга статті 19 Закону України “Про Національну поліцію”).
Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначено Дисциплінарним статутом Національної поліції України, відповідно до частини 1 статті 1 якого службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Згідно зі статтею 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.
Відповідно до статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.
Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
У разі вчинення дисциплінарного проступку кількома поліцейськими дисциплінарне стягнення застосовується до кожного окремо.
Згідно з викладеними вище положеннями чинного законодавства України підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у не виконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни, та означає не дотримання норм Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів, інших нормативно-правових актів та Присяги.
У зв`язку з цим при накладенні дисциплінарного стягнення досліджуються фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Згідно з матеріалами службового розслідування комісією встановлено, що 08.10.2020р. о 08 год. 00 хв. поліцейський ОСОБА_1 спільно з поліцейським сектору реагування патрульної поліції №2 Сокирянського ВП старшим сержантом поліції ОСОБА_5 заступили на чергування по забезпеченню публічної безпеки та порядку на території Сокирянського району Чернівецької області. Поліцейські перебували в однострої та з табельною вогнепальної зброєю, службу несли на службовому автомобілі марки "Мітсубіші Аутлендер", водієм якого був ОСОБА_5 . Під час несення служби, 09.10.2020р., близько 00 год. 45 хв., у с.Білоусівка Сокирянського району Чернівецької області, позивач та ОСОБА_5 встановили, що водій автомобіля марки “ВАЗ-21099”, д.н.з. НОМЕР_2 , яким у подальшому виявився ОСОБА_2 , житель м.Новодністровськ Сокирянського району Чернівецької області, у порушення вимог дорожнього знаку "3.21" (В`їзд заборонено), заїхав на територію АЗС "Укрнафта". Поліцейськими було прийнято рішення зупинити даний автомобіль за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів. Однак, ОСОБА_2 законну вимогу поліцейських не виконав та продовжив рух автомобіля в напрямку с. Галиця Сокирянського району Чернівецької області. У свою чергу, позивач та ОСОБА_5 прийняли рішення переслідувати ОСОБА_2 та ввімкнули на службовому автомобілі проблискові маячки синього та червоного кольорів. Під час переслідування, ОСОБА_2 не доїжджаючи до с.Галиця, зупинив свій автомобіль на узбіччі дороги, а поліцейські, скориставшись цим, припаркували службовий автомобіль позаду автомобіля ОСОБА_2 . Однак, ОСОБА_2 раптово почав рух свого автомобіля заднім ходом, внаслідок чого допустив зіткнення зі службовим автомобілем. Також з первинної інформації було встановлено, що поліцейські запідозрили ОСОБА_2 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. У зв`язку із цим ОСОБА_2 було запропоновано пройти освідування за допомогою алкотестеру "DRAGER", на що він погодився. За результатами освідування у видихаємому ОСОБА_2 повітрі було виявлено пари алкоголю (0,92 проміле). Факт алкогольного сп`яніння підтверджується Висновком щодо результатів медичного огляду №28 від 09.10.2020  складеного о 02 год. 20 хв.
Відносно ОСОБА_2 було складено адміністративні матеріали за ст. 122-2, ст.124, ст.126 КУпАП та ст.130 КУпАП, а також викликано на місце події СОГ Сокирянського ВП.
Зазначені обставини в ході службового розслідування підтвердили поліцейські ОСОБА_7 , якому в ході переслідування зателефонував ОСОБА_1 задля перекриття автодороги Т-02-11 (напрямок м.Новодністровськ), ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які несли службу в наряді ГРПП у м.Новодністровськ.
В ході службового розслідування комісія проаналізувала повідомлені ОСОБА_1 та іншими поліцейськими обставини щодо ДТП, яка сталась за участю службового автомобіля та авто під керуванням ОСОБА_2 , і за результатами опрацювання інформації, зокрема, виїзду на місце ДТП, дійшла висновку про те, що фактичні обставини суттєво відрізняються від інформації, повідомленої позивачем та іншими учасниками події.
Висновок службового розслідування базувався на зібраних поясненнях учасників події ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_2 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ОСОБА_21 , отриманих за результатами службового розслідування, відеозапису з відеореєтратора службового автомобіля постановах про накладення адміністративних стягнень та іншої службової документації.
09.11.2021 т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області видано наказ №519 «Про застосування дисциплінарного стягнення». Відповідно до п. 1 вказаного наказу за порушення службової дисципліни, що виразилось у невиконанні вимог Присяги поліцейського, ст.213 Кримінального процесуального кодексу України, ст.261 Кодексу України про адміністративні правопорушення, чим, у свою чергу, порушив вимоги Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також пп. 3) ч. 1 ст. 23, ст. 43, ст. 45, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України “Про Національну поліцію”, пп. 1), 2), 4), 3), 6), 13) ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, глави 19 розділу IV Кодексу України про адміністративні правопорушення, п.2 Порядку інформування центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги про випадки затримання, адміністративного арешту або застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, затвердженого Постановою КМУ від 28.12.2011 № 1363, п. 5.4 Правил дорожнього руху, затвердженої Постановою КМУ від 10.10.2001 №1306, п.6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом 08.02.2019 № 100, п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом 07.11.2015 №1395, абз. 3, 4, 7, п.1, абз. 2 п.2 розділу ІІ Правил професійної етики поліцейських, затверджених наказом МВС України 09.11.2016 №1179, п.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 №1026, п.7 розділу ІV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 №893, - до дільничного офіцера поліції сектору превенції Сокирянського відділення поліції Кельменецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області капітана поліції ОСОБА_1 , застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
Зі змісту наказу від 09.11.2020 року №519 встановлено, що  фактичною підставою його прийняття стали обставини, викладені, у висновку службового розслідування. Так, враховано те, що ОСОБА_1 не притягнув правопорушника ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, застосував до нього фізичну силу, спеціальний засіб “кайданки”, наніс декілька ударів рукою в область голови, не склав процесуальних документів за фактом адміністративного затримання ОСОБА_2 , не проінформував Центр з надання безоплатної вторинної допомоги, не повідомив свого керівника письмовим рапортом про застосування до особи спеціального засобу. Таким чином, ОСОБА_1 не вжив заходів щодо документування та реєстрації в ІС ІПНП адміністративного проступку, вчиненого ОСОБА_2 , а натомість, перевищуючи свої службові обов`язки, вдався до дій, які порушили права та законні інтереси ОСОБА_2 , внаслідок яких останній отримав тілесні ушкодження.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо вчинення позивачем вказаних вище порушень, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно з висновком службового розслідування при перегляді відеозапису з відеореєстратора службового автомобіля “Мітсубіші Аутлендер”, д.н.з. НОМЕР_1 , комісією встановлено, що саме водій службового автомобіля ОСОБА_5 не впорався з керуванням та допустив зіткнення з автомобілем “ВАЗ-21099”, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який на той момент був зупинений та перебував у нерухомому стані. В салоні автомобіля, окрім ОСОБА_2 , також перебувала його дружина, малолітня донька та ще один свідок - громадянин ОСОБА_22 .
Після зіткнення вищевказаних автомобілів позивач (зазначено у висновку) перевищив надані йому службові повноваження, застосувавши відносно ОСОБА_2 фізичну силу, завдавши йому декілька ударів кулаком в область голови, та спеціальний засіб “кайданки”, прикувавши ОСОБА_23 до водійських дверцят автомобіля “ВАЗ-21099”.
Опитаний в ході службового розслідування ОСОБА_2 пояснив, що після зіткнення один із поліцейських, яким виявився ОСОБА_1 , відчинив передні пасажирські дверцята  автомобіля, а інший поліцейський, яким виявився ОСОБА_7 , водійські. У правій руці ОСОБА_7 знаходився гумовий кийок. У цей час до ОСОБА_2 також підійшов ОСОБА_1 , який наніс йому два удари кулаком по голові, після чого витягнув його з автомобіля та розірвавши на ньому джинсові штани, із застосуванням фізичної сили одягнув ліву руку ОСОБА_2 у кайданки та прикував до ручки водійських дверцят автомобіля “ВАЗ-21099”.
На відеозаписі зафіксовано момент зіткнення двох авто (службового автомобіля під керуванням ОСОБА_5 та авто Шахрея ВМ.), які рухались на швидкості. При цьому, відеозапис складається з фрагментів відрізків, які послідовно продовжують один одного. Один з фрагментів закінчується переслідуванням на швидкості, тоді як наступний розпочинається з фрагменту, на якому зафіксовано момент зіткнення. Крім того, на відеозаписі зафіксовано, що відразу після зіткнення ОСОБА_2 почав рух назад, чим допустив повторне зіткнення зі службовим автомобілем, що також розцінюється судом як реальна небезпека для працівників поліції, і громадян, які перебували в салоні автомобіля ОСОБА_2 .
Водночас відеозапис з відеореєстратора службового автомобіля, (на який посилається комісія у Висновку), не фільмує обставини щодо застосування позивачем фізичного впливу стосовно ОСОБА_2 , які комісія вважає доведеними.
В апеляційній скарзі також наголошено на тому, що позивач зобов`язаний був здійснити адміністративне затримання, скласти відповідний протокол про адміністративне затримання, повідомити про затримання центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Аргументуючи вказані висновки апелянт, вказує, що відповідно до пп. б п. 1 ч.3 ст.45 Закону України «Про Національну поліцію» кайданки та інші засоби обмеження рухомості застосовуються під час затримання особи.
Відповідно до статті 42 Закону України «Про Національну поліцію» поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати такі заходи примусу: 1) фізичний вплив (сила); 2) застосування спеціальних засобів; 3) застосування вогнепальної зброї (ч. 1).
Спеціальні засоби як поліцейські заходи примусу - це сукупність пристроїв, приладів і предметів, спеціально виготовлених, конструктивно призначених і технічно придатних для захисту людей від ураження різними предметами (у тому числі від зброї), тимчасового (відворотного) ураження людини (правопорушника, супротивника), пригнічення чи обмеження волі людини (психологічної чи фізичної) шляхом здійснення впливу на неї чи предмети, що її оточують, з чітким регулюванням підстав і правил застосування таких засобів та службових тварин (ч. 3).
Для виконання своїх повноважень поліцейські можуть використовувати спеціальні засоби, зокрема: засоби обмеження рухомості (кайданки, сітки для зв`язування тощо).
Частина 7 вказаної статті передбачає, що поліцейський зобов`язаний негайно зупинити застосування певного виду заходу примусу в момент досягнення очікуваного результату.    
Згідно з ч. 3 ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію» загальні правила застосування спеціальних засобів:
1) кайданки та інші засоби обмеження рухомості застосовуються:
а) до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення та чинить опір поліцейському або намагається втекти;
б) під час затримання особи;
в) під час конвоювання (доставляння) затриманого або заарештованого;
г) якщо особа своїми небезпечними діями може завдати шкоду собі і оточуючим;
ґ) проведення процесуальних дій.
Відповідно до матеріалів службового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 одягнув на ОСОБА_2 кайданки з метою недопущення вчинення останнім небезпечних дій, які могли завдати шкоду йому або оточуючим.
Враховуючи вищезазначені обставини справи та норми чинного законодавства, у даному випадку не було здійснено ні адміністративне затримання, відповідно до ст. 261 КУпАП, ні затримання особи в рамках 213 КК України, тому у ОСОБА_1 не було підстав для складання відповідних процесуальних документів та повідомлення центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги в частині доведеності обставин застосування ОСОБА_1 фізичного впливу до ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції зазначає, що матеріалами службового розслідування, відеозаписом з відеореєстратора службового автомобіля “Мітсубіші Аутлендер”, (на який посилається комісія у Висновку), не підтверджується факт застосування фізичної сили. А отже, такі висновки службового розслідування є необґрунтованими. 
Судом першої інстанції допитано в судовому засіданні свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які повідомили суду, що ОСОБА_2 намагався втекти , у зв`язку з чим, ОСОБА_1 застосував спецзасоби "кайданки", а про подію ДТП повідомив чергового Сокирянського ВП. З приводу застосування фізичної сили до ОСОБА_2 вищезазначені свідки одноголосно вказували, що до такого не вдавались, зазначили лише, що намагались витягнути порушника з машини, оскільки останній не мав наміру зупиняти рух та чинив спроби втечі, при цьому в автомобілі були його дружина та маленька дитина.
У висновку службового розслідування вказано, що 15.10.2020 прокуратурою до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості та розпочато кримінальні провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України (перевищення влади або службових повноважень працівником правоохоронного органу) та ч. 1 ст. 366 КК України (службове підроблення), які були об`єднані в одне провадження та присвоєно їм єдиний реєстраційний номер 42020260000000199.
12.10.2020 складено протокол про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення щодо ОСОБА_2 зі сторони праціників поліції ОСОБА_24 .  
Відповідно до акту судово-медичного обстеження №155 від 12.10.2020 (а.с. 169-170) складеного на підставі заяви ОСОБА_2 , на предмет визначення наявності тілесних ушкоджень та ступеню їх тяжкості, зроблено заключення про виявлення наступних тілесних ушкоджень:синці тім`яної ділянки голови по умовній середній лінії тіла, скроневої ділянки волосистої частини голови справа, передньо-зовнішньої поверхні нижньої третини правого передпліччя, передньої поверхні лівого зап`ястя.
У висновку також зазначено, що дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів, цілком можливо внаслідок травматичної дії кулаків рук та стискаючої дії кайданок. За часом виникнення відповідають 08.10.2020, тобто їх виникнення цілком можливе при обставинах та на час вказаних вище та відносяться до легких тілесних ушкоджень.
За вказаним фактом 15.10.2020 прокуратурою внесено до  Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості та розпочато кримінальні провадження за ч. 2 ст. 365 КК України та ч. 1 ст. 366 КК України.
Частина 2 ст. 74 КАС України визначає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Станом на день розгляду справи суду не надано доказів щодо пред`явлено позивачу підозри за статтями 365, 366 КК України, за фактом чого відомості внесені до ЄРДР.
Фактично основною підставою звільнення позивача була підозра у скоєнні злочину, до завершення та отримання відповідних результатів в кримінальній справи, у вигляді вироку та висновків суду про наявність складу злочину в діях позивача, відтак, фактично висновок службового розслідування щодо позивача ґрунтується на припущеннях та неперевірених фактах .
У Висновку службового розслідування зазначено про те, що позивач приховав факт застосування щодо ОСОБА_2 фізичної сили та спеціального засобу "кайданки", і лише під час додаткового опитування 16.10.2020 року повідомили про зазначене.
Проте в матеріалах службового розслідування знаходиться рапорт на ім`я т.в.о. начальника Сокирянського ВП Гуцула Р.Б., складений 09.10.2020, у якому позивач також вказав, що для відсторонення ОСОБА_2 від керма автомобіля та вимкнення двигуна, оскільки той почав рух заднім ходом, а також для забезпечення особистої безпеки та припинення правопорушення, поліцейськими було прийнято рішення витягнути правопорушника з його транспортного засобу. Крім того, з метою запобігти втечі правопорушника до останнього були застосовані спецзасоби "кайданки". Після переконання, що в правопорушника відсутні наміри на вчинення втечі, "кайданки" було знято. Аналогічний рапорт подано ОСОБА_5 (т.1 а.с.101-102).
У висновку службового розслідування зазначено, що про факт виявлення порушення ПДР, допущеного ОСОБА_2 та його переслідування, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не поінформували належним чином чергову службу. Однак, у вказаному висновку з пояснень ОСОБА_7 встановлено, що: «реагуючи на дії ОСОБА_2 , ОСОБА_1 застосував відносно нього спеціальний засіб «кайданки» та про подію ДТП повідомив чергового Сокирянського ВП, а ОСОБА_7 чергового Новодністровського ВП» (а.с.48).
У висновку також описано пояснення поліцейського-водія Сокирянського відділення поліції Кельменецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_18 , який повідомив, що близько 01 год. 10 хв. 09.10.2020, до чергової частини Сокирянського ВП надійшло повідомлення про те, що у с. Глинниця Сокирянського району, відбулась ДТП, без потерпілих. З пояснень ОСОБА_12 встановлено, що близько 01 год. 10 хв. 09.10.2020, на спецлінію «102» надійшло повідомлення про ДТП без травмованих. Також, черговий по ВП повідомив, що вказане ДТП відбулось за участю службового автомобіля СРПП.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що факт неповідомлення належним чином чергової частини не підтверджується матеріалами справи.
Висновок службового розслідування приймається на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, які були досліджені під час перевірки і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню.
При цьому належність доказу означає встановлення інформації (фактичних даних), які визначають предмет доказування. Зміст фактичних даних повинен відповідати їх формі, а саме документально підтверджувати певні обставини, на які посилається сторона, тобто мати ознаку допустимості, що виключає суперечливість поєднання змісту та форми доказу. Останній критерій є обов`язковою ознакою для правової придатності доказу та його достовірності, що, в свою чергу, визначає якісну оцінку вже наявного доказу як належного та допустимого, тобто дозволяє перевірити його правдоподібність та відповідність реальній дійсності у співвідношенні з іншими засобами доказування.
Колегія суддів зазначає, що застосовуючи дисциплінарне стягнення, комісія у кожному конкретному випадку повинна враховувати місце, час, особу щодо якої поліцейським застосовуються певні заходи впливу чи примусу, поведінку правопорушника, обставини, що зумовили виникнення події та умови правопорушення, за яких поліцейському необхідно приймати рішення з метою відвернення більш тяжких наслідків інциденту. 
Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим рішення суду першої інстанції про необ`єктивність висновків комісії при наданні оцінки та кваліфікації діям позивача в ході службового розслідування і надання переваги одних фактів над іншими. При цьому, порушення, встановлені в ході службового розслідування, які полягають у невиконанні вимог Присяги поліцейського, ст.213 КПК України, ст.261 КУпАП, глави 19 розділу IV КУпАП, ч.1 ст.23, п.п.1, 2 ч.1 ст.18 Закону України “Про Національну поліцію”, ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.5.4. Правил дорожнього руху, не підтверджуються дослідженими доказами, а висновок про службове розслідування складений без підстав, що підтверджують порушення дисципліни.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції обґрунтовано визнано протиправними та скасовано п.1 наказу т.в.о начальника Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 09.11.2020 №519 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни у виді звільнення зі служби в поліції, та наказ Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області №243 о/с від 31.12.2020 в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, оскільки під час судового розгляду не становлено винної протиправної поведінки позивача чи  його бездіяльність, що полягала в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні покладених на нього обов`язків.
Скасування наказів про звільнення позивача відповідно до частини першої статті 235 Кодексу законів про працю України є підставою для його поновлення на попередній роботі.
Тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги щодо поновлення позивача на службі в поліції на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції Сокирянського відділення поліції Кельменецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області.
Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. 
Судом першої інстанції встановлено, що період вимушеного прогулу позивача становить з 05.01.2021 року (перший робочий день після звільнення позивача) по 13.04.2021 року (дата прийняття судом рішення про поновлення позивача на посаді) складає 98 календарних днів.
Отже, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу позивача за період з 05.01.2021 по 13.04.2021 складатиме 40858,16 грн (416,92х98), яке підлягає виплаті з утриманням податків та інших обов`язкових платежів.
Враховуючи норми пунктів 2, 3 частини 1 статті 371 КАС України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про допущення рішення до негайного виконання у частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 12  507,60 грн. 
Згідно з частинами 1, 2 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до частин 1, 7 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відтак судом першої інстанції встановлено, що на підтвердження понесеного розміру витрат на правничу допомогу адвоката позивачем надано: витяг з договору №199/20 від 18.11.2020 року про надання правової допомоги (т.1 а.с. 30); звіт про надані послуги (т.2 а.с.108); копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги (т.1 а.с.31); квитанцію у сумі 13787,00 грн.
Таким чином, враховуючи категорію складності даної справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, витрачений час, значення справи для особи, колегія суддів вважає, що вартість робіт з підготовки та подання адміністративного позову, формування та завірення пакету документів, участь в судових засіданнях, написання відповіді на відзив, отримання судового рішення може бути відшкодовано частково, тому на засадах співмірності та справедливості, суд першої інстанції дійшов висновку, що на користь позивача підлягає стягненню 6000 грн. понесених судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 21.01.2021 у справ №280/2635/20 та матеріалами адміністративної справи. 
З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, у розмірі – 6000 грн.   
При зверненні до суду  позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн.  Разом з тим, відповідно до вимог статті 5 Закону України "Про судовий збір" позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Тому, враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про повернення позивачеві з Державного бюджету України  судовий збір у розмірі 908,00 грн.  
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області залишити без задоволення, а  рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року - без змін.

 Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, передбачених  ч.4 ст.328 КАС України.
Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі   19 липня 2021 року.

Головуючий	 	 	Сапальова Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Капустинський М.М.    Смілянець Е. С.