УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/9864/20 Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є. О. 
Категорія 36 Доповідач Миніч Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого – судді: Миніч Т.І. 
суддів:                          Трояновської Г.С., 
Павицької Т.М. 
секретаря
судового засідання Лісової Т.С.
без участі сторін 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу Комунального підприємства «Житомиртеплокумуненерго» Житомирської міської ради 
на рішення Житомирський районного суду Житомирської області від 06 травня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Грубіяна Є.О.
у цивільній справі №296/9864/20 за позовом Комунального підприємства «Житомиртеплокумуненерго» Житомирської міської ради до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення, -

в с т а н о в и в:
У листопаді 2020 року Комунальне підприємство «Житомиртеплокумуненерго» Житомирської міської ради (далі-КП «Житомиртеплокумуненерго» Житомирської міської ради) звернулося до суду з позовом до відповідачів-  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . З урахуванням уточнюючої позовної заяви позивач просив  стягнути з відповідачів заборгованість за надані комунальні послуги в розмірі: 6 340,51 гривень - із ОСОБА_1 та 31 835,52 гривень - із ОСОБА_2 . В обґрунтування поданого позову зазначав, що заборгованість відповідачів перед позивачем за спожиті комунальні послуги обрахована за період з 01.12.2013 року по 01.09.2020 року. Часткову оплату послуг в період з 01.12.2013 року по 01.09.2020 року здійснювала лише ОСОБА_1 . Тому вважає, що відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть належати, зокрема, часткова сплата боржником основного боргу та/або сум санкцій, що узгоджено з постановою Верховного Суду від 07 червня 2018 року у справі 668/8830/15-ц.
Рішенням Житомирський районного суду Житомирської області від 06 травня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
У поданій апеляційній скарзі КП «Житомир-теплокумуненерго» Житомирської міської ради просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема вказує, що за інформацією приватного нотаріуса Білецької Н.С., наданої на запит суду 08.02.2021 року, спадкоємцями майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за заповітом у розмірі Ѕ частки є: ОСОБА_1 , яка отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, та ОСОБА_2 , який до цього часу не оформив своїх спадкових прав. Апелянт вважає, що Ѕ частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 , а тому він є належним відповідачем у даній справі. На думку апелянта, суд дійшов помилкового висновку, що позовні вимоги щодо ОСОБА_1 не підлягають задоволенню через пропуск строків позовної давності. Так, проведені оплати були зараховані позивачем саме в погашення її частини заборгованості. ОСОБА_1 в своєму відзиві даний факт не заперечувала. Дані обставини судом не взято до уваги. Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчинення особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. До дій що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть належати, зокрема, часткова сплата боржником основного боргу та/або сум санкцій, що узгоджено з постановою Верховного Суду від 07 червня 2018 року у справі 668/8830/15-ц. Крім того, судом проігноровано правові позиції Верховного Суду щодо застосування строку, зокрема, постанови ВП ВС від 22.05.2018 року у справі №369/6892/15-ц, від 31.10.2018 року у справі №367/6105/16-ц, від 07.11.2018 року у справі №575/476/16-ц.
Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Правовідносини, що виникли між сторонами з приводу оплати послуг з централізованого опалення регулюються Законами України Про житлово-комунальні послуги, Про теплопостачання, Правилами надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року.
Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги з центрального опалення відносяться до комунальних послуг» та Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.
Статтею 1 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що теплопостачання (постачання теплової енергії) - це сфера діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії споживачам; споживач теплової енергії - це фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергії на підставі договору; теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Згідно ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_2 в 1\2 частині. Це майно остання успадкувала від ОСОБА_3 . Свідоцтво про право на спадщину отримала 10 травня 2019 року (а.с.7-9,40,41).
Із змісту свідоцтва про право на спадщину за заповітом випливає, що спадкоємцем іншої Ѕ частини квартири є відповідач ОСОБА_2 , який свідцтво про право на спадщину не отримав.
Спадкодавець ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Пред`являючи вимогу про стягнення заборгованості за надані послуги, позивач провів обрахунок за період з грудня 2013 року по вересень 2020 року. При цьому посилався на те, що відповідач ОСОБА_1 визнала борг, оскільки частково погасила заборгованість.
Разом з тим, вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов по суті спору обгрунтованого висновку про те, що підстав для задоволення позову не було.
Так відповідно до частини першої статті 1297, статті 1299 ЦК України отримання свідоцтва про право на спадщину та проведення його державної реєстрації спадкоємцем, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, є обов`язком спадкоємця. Право власності у спадкоємця на успадковане нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації майна.
Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Отже, прийнявши спадщину відповідачі набули право на квартиру, успадкувавши також права та обов`язки спадкодавця. Тому незалежно від того чи отримав відповідач ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину, чи здійснив реєстрацію права власника на успадковане нерухоме майно, він та інший спадкоємець мають належним чином утримувати майно, що їм належить.
Тобто, саме з часу прийняття спадщини відповідачі несуть зобов`язання по утриманню належного їм нерухомого майна, а саме з 1 серпня 2014 року.
Згідно зі статтею 256 ЦК України, позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Разом з тим статтею 264 ЦК України визначено випадки переривання строку позовної давності. Зокрема, частина перша вказаної статті передбачає, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Частиною ж третьої цієї статті передбачено, що після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
В даному випадку, обгрунтовуючи доводи про переривання строку позовної давності позивач посилається на те, що 16 березня 2018 року та 20 липня 2018 року було частково оплачено комунальні послуги.
Проте, такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки вказані платежі були здійснені вже після спливу позовної давності. Зокрема, якщо виходити із того, що про утворення заборгованості у зв`язку зі смертю колишнього власника квартири позивачу могло бути відомо у вересні 2014 року (чергової оплати послуг), то трирічний строк, протягом якого позивач міг звернутися до суду закінчився у вересні 2017 року.
Разом з тим, лише в грудні 2019 року позивач звертався у суд для отримання судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комунальні послуги, а з цим позовом – у листопаді 2020 року.
За період з грудня 2016 року (в межах строку позовної давності) позивачем нараховано за надані послуги 24347,21 грн., що вбачається із наданого позивачем розрахунку.
Сплачено протягом березня 2018 –серпня 2020 року – 25495,01 грн., що перевищує заборгованість.
Тобто, суд обгрунтовано вважав, що в межах строку позовної давності заборгованість відсутня.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.
Підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, - 
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Житомиртеплокумуненерго» Житомирської міської ради залишити без задоволення.
Рішення Житомирський районного суду Житомирської області від 06 травня 2021 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: