Справа № 465/8834/20                                Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С. 
Провадження № 33/811/497/21                  Доповідач: Гончарук Л. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

        11 серпня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі: судді апеляційного суду Гончарук Л.Я., розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17 березня 2021 року, 

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. (десять тисяч двісті гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 454 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні).
Згідно постанови, 19.12.2020 року о 00 год. 50 хв. у м. Львів по вул. Моршинська,1, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків, тест №748 результат 0,51 проміле, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
 
Не погоджуючись з даною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить оскаржувану постанову скасувати та провадження у справі закрити.
 
В обґрунтування вказує, що не погоджується із оскаржуваною постановою і вважає її незаконною та необгрунтованою, оскільки така прийнята внаслідок неправильного застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а висновки, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи.
Вважає, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Крім цього, суд першої інстанції розглянув справу без належного повідомлення його про час та місце розгляду справи, чим позбавив прав, передбачених ст.268 КУпАП. 
Вважає, що суд, не надавши правового значення об`єктивним підставам його відсутності в судовому засіданні, порушив його право на захист.
Наголошує, що протокол у зв`язку з його протиправністю не може вважатися належним та допустимим доказом у справі, оскільки поза увагою суду та без належної правової оцінки залишився той факт, що дії працівників поліції, які складали протокол відносно нього не відповідали встановленим законом вимогам.
Звертає увагу, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв його у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння. Таким чином, він був позбавлений можливості у встановленому законом порядку пройти відповідний огляд.
Зазначає, що суд при розгляді даної справи не перевірив законність використання працівниками патрульної поліції приладу «Драгер», не зазначивши в постанові його маркування та відповідно не дослідивши його сертифікації та відповідності вимогам, встановленим МОЗ України та Держспоживстандартом.
На думку апелянта, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки показам свідків, які, викликають об`єктивний сумнів, оскільки вказані особи були відсутні під час тривалого процесу оформлення працівниками поліції матеріалів.
Підкреслює, що після складення протоколу працівниками патрульної поліції його не було відсторонено від керування транспортним засобом чи передано керування іншій уповноваженій особі, що викликає сумнів у законності дій поліцейських при оформленні матеріалів.
ОСОБА_1 повторно не з`явився в суд апеляційної інстанції для участі в розгляді справи, про час, дату та місце розгляду повідомлявся належним чином. Подане останнім клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з проходженням реабілітації після перенесеної ним хвороби Covіd-19, не містить жодних підтверджуючих доказів проходження зазначеної реабілітації, яка унеможливлює участь в судовому засіданні.
Так, в своїх рішеннях Європейський суд наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
У зв`язку з цим суд вважає, що наведена поведінка ОСОБА_1 є такою, що направлена на затягування розгляду справи.
Відповідно ж до ч. 6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка правопорушника в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.
Вивчивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи із наступного. 
Висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 014949 від 19.12.2020 року, результатом тесту №748 приладу «Драгер» - 0,51 проміле, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 19.12.2020, письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 19.12.2020 та відеозаписом на DVD-R диску, долученого до матеріалів справи.
Як встановлено апеляційним судом, працівниками поліції ОСОБА_1 була висловлена законна вимога про проведення огляду на стан сп`яніння, а саме з дотриманням вимог ст.266 КУпАП та Інструкції огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України №1425/735 від 09.11.2015 року.
Покликання апелянта про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв його у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння. Таким чином, він був позбавлений можливості у встановленому законом порядку пройти відповідний огляд є безпідставними, оскільки в даному конкретному випадку, ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння пройшов на місці, результат не заперечував, відтак у працівників поліції не виникало необхідності складати направлення і його відсутність не є беззаперечною підставою для скасування постанови.
Доводи апелянта наведені з приводу того, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки показам свідків, які, викликають об`єктивний сумнів, оскільки вказані особи були відсутні під час тривалого процесу оформлення працівниками поліції матеріалів, апеляційний суд вважає надуманими та до уваги не бере.
Інші доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують та не містять правових підстав для скасування судового рішення.
При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.
Враховуючи вищенаведене, вважаю, що суд, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та наклав адміністративне стягнення у межах санкції цієї статті та з урахуванням відповідно до ст. 33 КУпАП, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні, а адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_1 судом першої інстанції в межах строку, передбаченого ст. 38 КУпАП, у зв`язку з чим вимога про закриття провадження в справі на підставі п.7 ст. 247 КУпАП задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, - 

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17 березня 2021 року щодо ОСОБА_1 - без змін. 
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                         Гончарук Л.Я.