УХВАЛА

05 липня 2021 року 
м. Київ
справа № 400/3505/20
адміністративне провадження № К/9901/21803/21
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Васильєвої І.А., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2021 у справі №400/3505/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:
14.06.2021 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2021 у справі №400/3505/20 (згідно з трек-номером поштового відправлення надіслано 11.06.2021).
При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом встановлено наступне.
Касаційна скарга подана вдруге, вперше подану касаційну скаргу повернуто ухвалою Верховного Суду від 28.05.2021 через невикладення підстав касаційного оскарження, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України. Скаржником заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, мотивоване тим, що повторно касаційну скаргу подано у найкоротші строки після усунення недоліків.
Верховним Судом встановлено, що судами попередніх інстанцій справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження.
За правилами пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Скаржником вказано, що загальна сума податкових зобов`язань становить 173109,94 грн і є надмірно високою, тому має виняткове значення для нього, відтак справа підлягає перегляду в касаційному порядку, що фактично відповідає підпункту «в» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Скаржником зазначено підставою касаційного оскарження пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, вказано про відсутність висновку Верховного Суду щодо поширення пільги по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на нежитлові будівлі, які використовуються у сільськогосподарському виробництві сільгосптоварвиробниками, однак конкретно не вказані як такі у Державному класифікаторі будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженому наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.200 №507.
Верховний Суд зауважує, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини 4 статті 328 КАС України скаржник повинен вказати: 1) норми матеріального права, які неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 4) як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.
Доводи касаційної скарги зводяться до викладення фактичних обставин справи, висловлення незгоди з постановою суду апеляційної інстанції, переоцінки доказів у справі. Скаржником не обґрунтовано, у чому полягає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом апеляційної інстанції та як відповідні норми повинні застосовуватись.
Фактично спірною нормою є підпункт «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, в оскаржуваному судовому рішенні йдеться про зміну редакції вказаної норми з 01.01.2019 та особливості її застосування. На даний час наявна практика Верховного Суду у подібних правовідносинах щодо застосування підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.
Верховний Суд зазначає, що, відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що визначення «сільськогосподарський товаровиробник», яке міститься у пп.14.1.235 п.14.1 ст.14 ПК України, застосовується виключно для цілей глави 1 «Спеціальні податкові режими» розділу ХІV цього Кодексу «Спрощена система оподаткування, обліку та звітності» та, відповідно, не застосовується до спірних правовідносин щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Суд апеляційної інстанції на підставі наданих сторонами доказів у справі дійшов висновку, що відповідно до первинної документації (податкової звітності платника) за цільовим призначенням будівлі, що належать позивачу, не визначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.
Отже, постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2021 у справі №400/3505/20 прийнята на підставі оцінки доказів, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи. Тобто, для спростування висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтування підстав касаційного оскарження, слід використовувати пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України.
Верховний Суд зазначає, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Пунктом 4 частини 5 статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За наведених обставин касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.
Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 328, 332, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2021 у справі №400/3505/20 повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя	І.А. Васильєва