УХВАЛА

14 липня 2021 року 
м. Київ
справа № 380/2866/20
адміністративне провадження № К/9901/23458/21
Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шишова О.О., перевіривши касаційну скаргу Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великим платниками податків на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2021 року у справі № 380/2866/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор» до Офісу великих  платників податків ДПС в особі відокремленого підрозділу Львівського управління Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій,
установив:
14 квітня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор» звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправною бездіяльність щодо ненадання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку про повернення переплати з податку на прибуток в сумі 23326438  грн 00 коп.; зобов`язати подати до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку про повернення переплати з податку на прибуток в сумі 23326438  грн  00  коп.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10  березня 2021 року, позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків Державної податкової служби в особі відокремленого підрозділу Львівського управління офісу великих платників податків Державної податкової служби щодо не розгляду заяви про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю  «Радехівський цукор»  надміру сплаченого податку на прибуток в сумі 23326438 грн 00 коп.
Зобов`язано Офіс великих платників податків Державної податкової служби в особі відокремленого підрозділу Львівського управління офісу великих платників податків Державної податкової служби (адреса: м. Київ, вул.Дегтярівська, 11Г, код ЄДРПОУ 43141471) розглянути заяву Товариства з обмеженою відповідальністю  Радехівський цукор  (адреса: Львівська область, Радехівський район, с.Павлів, 39, код ЄДРПОУ 36153189) про повернення надміру сплаченого податку на прибуток в сумі 23326438 грн 00 коп.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Західне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великим платниками податків звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Під час перевірки поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) установлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку. 
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
У касаційній скарзі, як на підставу для відкриття касаційного провадження, скаржник посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Відповідно до зазначеного пункту підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Суд звертає увагу скаржника на те, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення: норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами попередніх інстанцій, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права; як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.
Водночас у поданій касаційній скарзі скаржник чітко не вказав, яку норму права суди попередніх інстанцій застосували неправильно, щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду (в контексті предмета спору у цій справі).
Крім того, скаржником не зазначено, який, на його думку, правовий висновок повинен бути висловлений у цій справі та який, одночасно, відсутній у рішеннях Верховного Суду.
Подана касаційна скарга містить лише виклад обставин справи, цитати нормативних актів та незгоду з рішеннями судів попередніх інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права. 
Отже, касаційна скарга не містить належного обґрунтування зазначеної підстави для касаційного оскарження.
Ураховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
При цьому, з урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020  року № 460-IX і які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження.
Керуючись статтями 328, 330, 332, 359 КАС України, -
ухвалив:
Касаційну скаргу Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великим платниками податків на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05  листопада 2020 року   та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2021 року у справі № 380/2866/20 - повернути скаржнику.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                               О.О. Шишов