КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
            
справа №753/2131/21                                                                 головуючий у суді І інстанції: Мицик Ю.С.
провадження №22-ц/824/13009/2021                                        головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
21 вересня 2021 року                                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Гаращенка Д.Р., Сержанюк А.С., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1   на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 травня 2021 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега - Поліс" до ОСОБА_1   про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 
                                                     ВСТАНОВИВ:
 
           У січні 2021 року ПрАТ "Страхова компанія "Мега- Поліс" звернулось до з позовом до   ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 
Позов обґрунтовано тим, що 23.01.2020р. сталась ДТП за участю двох автомобілів «BMW XI XDRIVE» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням   ОСОБА_2 та «SKODA FABIA», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням  ОСОБА_1 .. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 05.03.2020 ОСОБА_1 визнано винним в вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 01.08.2019 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір №16295-10 добровільного страхування, предметом якого є страхування автомобілів «BMW XI XDRIVE» д.н.з. НОМЕР_1 .  Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП була застрахована згідно з полісом страхування №АО3710030, укладеного із ТДВ  «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай». Франшиза за даним полісом, складає 1 000 грн.. Відповідно до Звіту про оцінку колісного транспортного засобу № С20-52 від 27.02.2020 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності на замовлення Страховика, вартість відновлювального ремонту автомобіля «BMW XI XDRIVE» д.н.з. НОМЕР_2 , становить 20237 грн. 92 коп..
Позивачем було сплачено згідно з рахунком № Па-0041 від 15.06.2020 року та на підставі страхового акту №7417/16295-10 від 13.07.2020р. страхове відшкодування в розмірі 20105 грн. 00 коп. на рахунок ФОП ОСОБА_3 
12.11.2020р. ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай». було здійснено виплату страхового відшкодування в порядку суброграції на користь ПрАТ "Страхова компанія "Мега - Поліс" у розмірі 14 553 грн. 36 коп. з урахуванням зносу транспортного засобу, 
а також за вирахуванням франшизи у розмірі 1000 грн..
Оскільки різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою складає 5551 грн. 64 коп. грн., позивач просить її стягнути із відповідача та покласти на останнього витрати пов`язані з проведенням автотоварознавчого дослідження у розмірі 1500,00 грн. та судовий збір в розмірі 2270, 00 грн..
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27 травня 2021 року позов задоволено в повному обсязі.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргупосилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Вказує, що при розгляді справи суд першої інстанції не врахував правовий висновок Великої Палати Верховного суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі №754/1108/15-ц, відповідно до якої відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом №1961 ІV  у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, зазначаючи про те, що вказаний відповідачем правовий висновок Верховного Суду не підлягає застосуванню до правовідносин, що виникли між сторонами, оскільки страховик відповідача сплатив ПрАТ "Страхова компанія "Мега - Поліс" страхове відшкодування з урахуванням зносу транспортного засобу, а також за вирахуванням франшизи відповідно до ст.ст. 12, 29, 36Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», унаслідок чого відповідач повинен відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою відповідно до ст. 1194 ЦК України.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав. 
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції керуючись ст.ст. 993, 1191, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», дійшов висновку про доведеність вимог позивача щодо суми страхового відшкодування. Стягуючи з відповідача на користь позивача 5 551 грн. 64 коп. страхового відшкодування, судом враховано різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а також враховано розмір франшизи, яка відповідно до укладеного між відповідачем та ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай»договору становить 1000,00 грн..
Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України  судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 993 ЦК України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентуються спеціальним законом - ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до вимог п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно із ст. 29 Закону України  «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту (п.п.12.1 ст. 12 Закону).
Встановлено, що 23.01.2020р. сталась ДТП за участю двох автомобілів «BMW XI XDRIVE» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням   ОСОБА_2 та «SKODA FABIA», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням  ОСОБА_1 , якого постановою Печерського районного суду м. Києва від 05.03.2020 визнано винним у вказаному ДТП.
На виконання умов договору №16295-10 добровільного страхування, предметом якого був автомобіль «BMW XI XDRIVE» д.н.з. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_2 , ПрАТ "Страхова компанія "Мега - Поліс" відповідно до Звіту про оцінку колісного транспортного засобу № С20-52 від 27.02.2020 (варість відновлювального ремонту складає 20237,92 грн., вартість матеріального збитку - 15553,36 грн.), сплатило згідно 
з рахунком №Па-0041 від 15.06.2020р. та на підставі страхового акту №7417/16295-10 
від 13.07.2020р. страхове відшкодування в розмірі 20105 грн. 00 коп. на рахунок 
ФОП ОСОБА_3 ..
Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована згідно з полісом страхування №АО3710030, укладеного із ТДВ  «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай». Франшиза за даним полісом, становить 1 000 грн..
12.11.2020 ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай»  було здійснено виплату страхового відшкодування в порядку суброграції на користь ПрАТ "Страхова компанія "Мега - Поліс" у розмірі 14 553 грн. 36 коп. з урахуванням зносу транспортного засобу, 
а також за вирахуванням франшизи у розмірі 1000 грн..
            Отже, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою складає 
5 551 грн. 64 коп..
З матеріалів справи вбачається, що до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування перейшло право вимоги до відповідача, у межах фактичних витрат, якою є сума  20105,00 грн..
Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай».
Відносини між відповідачем та ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» регулюються умовами, визначеними в договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким зокрема передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Крім того Договором (полісом) обов`язкового страхування, укладеного між  ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» та відповідачем передбачено франшизу в сумі 1 000 грн..
Керуючись указаними нормами закону, ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» сплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 14 553,00 грн..
           При цьому, різниця між виплаченою сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу.
За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
За таких обставин саме відповідач, як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити позивачу таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Аналогічні правові висновки було викладено Верховним Судом  у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19,  від 10 липня 2018 року у справі № 922/1436/17.
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що  право майнове  позивача було порушено відповідачем.
           Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.                                                                         На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України ЦПК України, суд,
 
                                                ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 травня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено «21» вересня 2021 року.
 
Головуючий суддя	Л.П. Сушко    	
Судді	Д.Р. Гаращенко    	
 	А.С.Сержанюк