УХВАЛА

22 липня 2021 року 
м. Київ
справа № 260/3794/20
адміністративне провадження № К/9901/24847/21
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Радишевської  О.Р. (далі - Суд), 
перевіривши касаційну скаргу Комунального підприємства Закарпатської обласної ради "Будкомплектторг" на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2021 року в справі №260/3794/20 за позовом Комунального підприємства Закарпатської обласної ради "Будкомплектторг" до Південного офісу Держаудитслужби про визнання протиправним та скасування висновку,
УСТАНОВИВ:
Комунальне підприємство Закарпатської обласної ради "Будкомплектторг"  (далі - КП Закарпатської обласної ради "Будкомплектторг") звернулося до суду з позовом до Південного офісу Держаудитслужби, у якому просило  визнати протиправним та скасувати висновок про результати моніторингу процедури закупівлі UA-2020-06-18-001889-а від 05 жовтня 2020 року.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2021 року рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року скасовано та прийнято нову постанову про часткове задоволення позову:
- визнано частково протиправним і скасовано висновок Південного офісу Держаудитслужби про результати моніторингу процедури закупівлі UA-2020-06-18-001889-а від 05 листопада 2020 року в частині пункту 3 щодо зобов`язання усунути порушення законодавства у сфері публічних закупівель шляхом розірвання договору;
- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
05 липня 2021 року до Верховного Суду надіслано касаційну скаргу КП Закарпатської обласної ради "Будкомплектторг" на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2021 року в справі №260/3794/20.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіряючи касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону, Суд дійшов висновку про її повернення з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами. 
У касаційній скарзі скаржник посилається на те, що підставами касаційного оскарження судових рішень є:
- застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні указаної норми права без урахування висновку щодо застосування статті 8 Закону України «Про публічні закупівлі» у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 26 листопада 2020 року (справа №160/11367/19);
- відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» у подібних правовідносинах.
Перевіривши доводи касаційної скарги Суд зазначає таке.
Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про публічні закупівлі» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення публічних закупівель» від 19.09.2019 №114-IX   Закон України "Про публічні закупівлі" викладено у новій редакції.
Відповідно до пункту 1 розділу Х Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про публічні закупівлі" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення публічних закупівель» від 19.09.2019 №  114-IX  цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через шість місяців з дня його опублікування, крім розділу VI, який вводиться в дію через 12 місяців з дня його опублікування.
Таким чином, указаний закон набрав чинності 20.10.2019, введений в дію у відповідній частині 19.04.2020, а відтак, був чинним на момент спірних правовідносин у справі №260/3794/20, про перегляд судового рішення у якій подано цю касаційну скаргу. 
Водночас у касаційній скарзі скаржник посилається на неврахування  судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування статті 8 Закону України «Про публічні закупівлі» у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 26 листопада 2020 року у справі №160/11367/19, правовідносини у якій виникли на час дії Закону України "Про публічні закупівлі" у попередній редакції.
Отже, правовідносини у цій справі та у справі, на яку скаржник посилається як на підставу перегляду судового рішення, передбачену пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, виникли під час дії різних редакцій Закону України «Про публічні закупівлі».
Що стосується посилання на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження судового рішення, а саме відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» у подібних правовідносинах, слід зазначити, що скаржником не конкретизовано щодо якої саме її частини відсутній відповідний висновок.
Доводи скаржника зводяться до тлумачення норм матеріального права, переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судом апеляційної інстанції, що виключає можливість перегляду судового рішення з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Ураховуючи те, що скаржником не обґрунтовано передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судового рішення у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
Керуючись статтями  248, 328, 332 КАС України,  Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Комунального підприємства Закарпатської обласної ради "Будкомплектторг" на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2021 року в справі №260/3794/20 повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя:                                                                                                      О.Р. Радишевська