ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7144/21 Справа № 186/432/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Демиденко С.М. Доповідач - Макаров М. О.	

Категорія 30 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.         
суддів – Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.
при секретарі – Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 03 червня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок вчинення злочину, -

В С Т А Н О В И Л А : 

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок вчинення злочину.
Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 03 червня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок вчинення злочину залишено без розгляду.
Ухвала суду мотивована тим, що позивач та його представник в судові засідання, які призначалися поспіль на 16 квітня 2021 року, 17 травня 2021 року та 03 червня 2021 року, не з`являлися, про час, місце та дату розгляду справи були повідомлені належним чином, заяви про розгляд справи за їх відсутності суду не надали, про причини неявки суд не повідомили.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального права просив ухвалу скасувати.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що розгляд заяв про відвід судді не є розглядом справи по суті. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм процесуального права просив змінити ухвалу, доповнивши її резолютивну частину про скасування заходів забезпечення позову.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у випадку залишення позовної заяви без розгляду, суд у відповідному рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. 
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що ухвалу необхідно скасувати, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
За положеннями ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених ст.ст. 43, 49 ЦПК України, і повинні здійснювати їх добросовісно (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).
За змістом ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням або невчиненням нею процесуальних дій.
Підстави залишення позову без розгляду визначені ст. 257 ЦПК України.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Так, з матеріалів справи вбачається, що справа слухається з березня 2019 року. 16 квітня 2021 року, 17 травня 2021 року та 03 червня 2021 року суд справу по суті не слухав, а лише розглядав заяви про відвід судді.
Залишення позовної заяви без розгляду в даному випадку суперечить завданню цивільного судочинства та не відповідає конституційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя, закладеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі ст. 64 Конституції України, не може бути обмежене (пункти 1, 2 резолютивної частини Рішення від 25 грудня 1997 року №9-зп, абзац 7 пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).
Крім того, у низці рішень Європейського Суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті справи.
У справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Таким чином, вказані обставини свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов передчасного висновку про залишення позовної заяви без розгляду.
Оскаржувана ухвала як така, що суперечить нормам процесуального права підлягає скасуванню з направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 379 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — задовольнити.
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 — залишити без задоволення.
Ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 03 червня 2021 року — скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко