ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2021 року	Львів	Справа № 380/6824/20 пров. № А/857/8335/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача:                                                  Гінди О.М.
суддів:                                                                      Ніколіна В.В., Пліша М.А.,
за участю секретаря судових засідань –                     Михальської М.Р.,
розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2021 року (головуючий суддя: Сасевич О.М., місце ухвалення - м. Львів, дата складення повного тексту рішення – 16.02.2021) у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
встановив:
фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , 25.08.2020 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Галицької митниці Держмитслужби від 13.08.2020 № 61/7.4-19/209000, № 62/7.4-19/209000.
Обґрунтовує позов тим, що відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.08.2020 № 61/7.4-19/209000, яким збільшено суму грошового зобов`язання позивача зі сплати мита на 31286,86 грн, та податкове повідомлення-рішення від 13.08.2020 № 62/7.4-19/209000, яким збільшено суму грошового зобов`язання позивача зі сплати податку на додану вартість на 6257,34 грн. Однак, позивач не погоджується з такими висновками та рішенням контролюючого органу і стверджує, що вони не відповідають обставинам справи та не відповідають вимогам закону. Наголошує на тому, що для застосування преференційних ставок при ввезенні товарів у нього були наявні законні підстави, за наявності достатнього підтвердження таких дій. Окрім цього, правомірність дій позивача засвідчується також зібраними в подальшому доказами, які підтверджують походження товарів із Європейського Союзу.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2021 року позовні вимоги задоволено повністю.
Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, посилається на те, що позивачем було дійсно ввезено на митну територію України товари за преференційними ставками. Однак, у подальшому, відповідно до ст. 32 Доповнення 1 «Підтвердження походження» Регіональної конвенції про пан-євро-середноземноморські преференційні правила походження, Державною фіскальною службою України було направлено до уповноваженого органу Республіки Польща відповідні декларації про походження для перевірки. За результатом чого отримано інформацію про те, що преференційне походження товару ввезеного ФОП ОСОБА_1 не підтверджується.
Позивач, 09.06.2021 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Представник відповідача ОСОБА_2 , у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, пояснення надав аналогічні викладеним в апеляційній скарзі. Просить апеляційну скаргу задовольнити, а судове рішення скасувати.
Представник позивача ОСОБА_3 , у судовому засіданні апеляційну скаргу не визнала, просила її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що позивачем було здійснено на територію України поставку ряду товарів від Przedsiebiorstwo Wielobranzowe «Waldi» Harbuz Waldemar (Багатогалузеве підприємство «Вальді» Харбуз Вальдемар, Республіка Польща) та проведено його митне оформлення зі застосуванням преференцій як товару, з країн Європейського Союзу.
Зокрема, 18.01.2019 ФОП ОСОБА_1 подав митну декларацію № UA209140/2019/103715 (форма МД-2) для митного оформлення товару, що ввозився на митну територію України: 1) борошняні кондитерські вироби без вмісту какао: хлібці пшеничні, у первинній упаковці-120 (код товару згідно УКТ ЗЕД: 1905409000), вага нетто – 1555,00 кг, фактурна вартість 4    406,40 Євро; 2) кава натуральна розчинна для роздрібного продажу, запакована в скляних банках (код товару згідно УКТ ЗЕД: 2101110090), вага нетто – 120,00 кг, фактурна вартість 1272,00 Євро.
У декларації код країни походження товарів вказано «EU» (Європейський Союз), застосовано преференцію « 410» – товари, що ввозяться в Україну та походять з країн Європейського Союзу. До митної декларації декларантом було долучено, зокрема, рахунок-фактуру від 17.01.2019 року № ЕХ/11/2019/К на загальну суму 5678,40 Євро, CMR від 17.01.2019 № 007334.
У поданому до декларації рахунку-фактурі внесено запис про те, що експортер товарів включених у цей документ декларує, що за винятком випадкiв, коли це прямо зазначено, цi продукти мають європейське пільгове походження.
Крім того, 03.07.2019 ФОП ОСОБА_1 подав митну декларацію № UA209140/2019/103715 (форма МД-2) для митного оформлення товару, що ввозився на митну територію України, а саме: 
1) напій газований з додаванням регулятора кислотності, фруктових соків, ароматизаторів, підсолоджувачів, консервантів, в ПЕТ-стіках, в асортиментів (код товару згідно УКТ ЗЕД: 2202100000), вага нетто – 3264,00 кг, фактурна вартість 2584,00 Євро.
У декларації код країни походження товарів вказано «EU» (Європейський Союз), застосовано преференцію « 410» – товари, що ввозяться в Україну та походять з країн Європейського Союзу.
До митної декларації долучено, зокрема, рахунок-фактуру від 01.07.2019 № ЕХ/156/2019/К на загальну суму 2584,00 Євро, CMR від 02.07.2019 № 333298.
У поданому до декларації рахунку-фактурі внесено запис про те, що експортер товарів включених у цей документ декларує, що за винятком випадкiв, коли це прямо зазначено, цi продукти мають європейське пільгове походження.
В подальшому, для перевірки рахунків-фактур від 17.01.2019 № ЕХ/11/2019/К, від 01.07.2019 № ЕХ/156/2019/К, Державною митною службою України було скеровано лист від 05.08.2019 до уповноваженого органу Республіки Польща.
У відповідь, листом від 20.04.2020 № 140-ІОС.4331.97.2019, Управління податкової адміністрації у м. Варшава (Республіка Польща) поінформувало Державну митну службу України про те, що польські митні органи підтверджують справжність документів, які підтверджують походження товару, однак експортер не надав відповідні документи, що підтверджують статус походження, тому товар не підлягає попередній перевірці.
Про вказані обставини Державною митною службою України листом від 18.05.2020 № 16-3/01/7.4/1214 було повідомлено Галицьку митницю Держмитслужби, яка наказом від 15.07.2020 року № 337 призначила проведення документальної невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 .
За наслідками проведеної перевірки було складено акт від 27.07.2020 № 33/7.4-19/ НОМЕР_1 , в якому зафіксовано порушення вимог закону зі сторони позивача в частині безпідставного застосування зменшених ставок ввізного мита та преференції « 410», а саме: - порушення пп. (с) п. 1 ст. 15 Доповнення 1 до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження в рамках Угоди про асоціацію між Україною з однієї сторони та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії їхніми державами членами з іншої сторони від 27.06.2014, вимог ч. 2 ст. 48, ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита на загальну суму 25029,34 грн.; - порушення пп. «в» п. 185.1, п.п. 187.8, 190.1 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита на загальну суму 5005,87 грн.
На підставі акта від 27.07.2020 № 33/7.4-19/ НОМЕР_1 Галицькою митницею Держмитслужби було прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.08.2020 № 61/7.4-19/209000, яким збільшено суму грошового зобов`язання позивача зі сплати мита на 31286,86 грн. (25029,34 грн. за основним платежем, 6257,34 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями), та податкове повідомлення-рішення від 13.08.2020 № 62/7.4-19/209000, яким збільшено суму грошового зобов`язання позивача зі сплати податку на додану вартість на 6257,34 грн (5005,87 грн. за основним платежем, 1251,47 грн за штрафними (фінансовими) санкціями).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем при митному оформленні товарів було надано належні документи на підтвердження їх походження, зокрема, декларацію інвойс, яка відповідає зазначеним вище вимогам і засвідчує преференційне походження відповідних товарів. Відтак, позивач правомірно вказав у митних деклараціях країну походження товарів Європейський Союз (EU) і скористався відповідними преференціями.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно ч. 5  ст. 280 Митного кодексу України ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені     Митним тарифом України.
До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені  Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом.
Частиною 1  ст. 281 МК України передбачено, що допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.
Пунктом 2 частини першої  статті 292 МК України  передбачено, що митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього  Кодексу, Податкового  кодексу України, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - у період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв`язку з якими його надано.
За правилами частини першої  статті 300 МК України  умови надання звільнення (умовного звільнення) від оподаткування митними платежами визначаються цим  Кодексом, Податковим  кодексом України, іншими законами України та міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.
Відповідно до положень підпункту в) пункту  185.1  статті  185 ПК України  об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з ввезення товарів на митну територію України.
Базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до  розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів (пункт 190.1  статті 190 МК України).
З аналізу наведених норм права слідує, що у визначених законодавством випадках допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок  Митного тарифу України  для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори. Тарифна пільга (тарифна преференція) - це звільнення (повне або часткове) платника від нарахування і сплати мита й податків за наявності підстав, визначених законодавством України, які надаються у вигляді (1) звільнення від оподаткування митом, (2) зниження ставки ввізного мита, (3) встановлення тарифних квот. У разі встановлення законодавством або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, тарифних пільг (преференцій) їх застосування можливе у разі дотримання умов, з якими пов`язується їх надання.
Законом України від 16 вересня 2014 року № 1678-VII ратифіковано Угоду про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (далі - Угода).
Стаття 26 «Сфера застосування» глави 1 частини І Угоди встановлює, що положення цієї Глави застосовуються до торгівлі товарами що походять з територій Сторін. Для цілей цієї Глави «походження» означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі I до цієї Угоди («Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва»).
Згідно із статтею 29 «Скасування ввізного мита» глави 1 частини І Угоди кожна Сторона зменшує або скасовує ввізне мито на товари, що походять з іншої Сторони, відповідно до Графіків, встановлених у Додатку I-A до цієї Угоди.
У Протоколі І до Угоди «товар» означає продукцію, що випускається, навіть, якщо вона призначена для подальшого виробництва; «партія товару» означає товари, що або одночасно посилаються від одного експортера одному одержувачу, або зазначені в одному транспортному документі, що регламентує їх відправку від експортера одержувачу, або, за відсутності такого документа, в єдиному інвойсі (пункти (с) та (l) статті 1).
Відповідно до п. 1 ст. 16 Протоколу І товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів:
(a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додаткудо цього Протоколу; або
(b) у випадках, вказаних у статті  22(1) цього Протоколу,  – декларація, що надалі іменуватиметься «декларацією інвойс», надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати.
Відповідно до статті 22 вказаного Протоколу декларація інвойс може бути складена: 
(a) уповноваженим експортером відповідно до положень Статті 23, або
(b) експортером на будь-яку партію товару, що складається з однієї або більше одиниць упаковки, що походять з певної країни, сукупна вартість яких не перевищує 6000 євро.
Стаття 23 Протоколу І до Угоди встановлює поняття «затвердженого експортера», тобто експортера, який часто перевозить товари за цією Угодою, та якому митним органом надано право складати декларації інвойс незалежно від вартості товарів, щодо яких вони складаються.
Відповідно до пункту 19 Положення № 450 партією товарів вважаються:
товари, що переміщуються через митний кордон України від одного відправника на адресу одного одержувача за одним товарно-транспортним документом на перевезення;
товари, що переміщуються через митний кордон України трубопровідним транспортом або лініями електропередачі протягом одного календарного місяця;
товари, що пересилаються на митну територію України від одного відправника на адресу одного одержувача в міжнародних поштових відправленнях в одній депеші;
товари, що пересилаються на митну територію України в міжнародних експрес-відправленнях протягом однієї доби, незалежно від кількості товарно-транспортних документів на перевезення;
товари, що переміщуються через митний кордон України одним громадянином в ручній поклажі у пасажирському відділенні (салоні) транспортного засобу, яким прямує такий громадянин, або супроводжуваному (несупроводжуваному) багажі.
Проаналізувавши вказані норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у разі митного оформлення товару, що ввозиться з країн Європейського Союзу, платники мита та податків мають право скористатись тарифними преференціями, що передбачено Угодою. Проте, застосуванню таких пільг передує дотримання декларантом умов, з якими Угода та Протокол І до неї пов`язує їх застосування. За загальним правилом, декларантом подається сертифікат перевезення товару EUR.1, за виключенням випадків, коли може бути подана декларація інвойс, а саме у разі її складення: затвердженим експортером або експортером на будь-яку партію товару, що походить з певної країни, сукупна вартість якого не перевищує 6000 євро.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що з метою з`ясування правомірності заявленої країни походження та застосування позивачем преференцій по сплаті ввізного мита « 410» Державна фіскальна служба України направила на перевірку, до уповноваженого органу Польщі,  декларації про походження товару, складені по інвойсах вартістю 6000 євро, зокрема від 17.01.2019 № EX/11/2019/К, від 01.07.2019 № ЕХ/156/2019/К.
Галицькою митницею отримано лист Державної митної служби України від 18.05.2020 № 16/3-16-01/7.4/1214 щодо інформації від уповноваженого органу Республіки Польщі від 20.04.2020 № 1401-ІОС.4331.97.2019, яким на думку відповідача не підтверджено преференційне походження товару.
Однак, суд апеляційної інстанції проаналізувавши лист від уповноваженого органу Республіки Польщі від 20.04.2020 № 1401-ІОС.4331.97.2019 зазначає, що згідно вказаного листа (а. с. 119 том 1), Польські митні органи підтверджують справжність документів, які підтверджують походження товару та лише вказують, що експортер не надав відповідні документи, що підтверджують статус походження. 
Тобто, з вказаною відповіддю підтверджується справжність документів, які засвідчують походження товару по рахунках-фактурах, зокрема № EX/11/2019/К, № ЕХ/156/2019/К, що були предметом перевірки.
На думку суду апеляційної інстанції, не надання експортером відповіді на запит Польських митних органів, не може бути підставою для застосування санкцій до позивача згідно оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Оскільки, засвідченням преференційного походження товару є: - декларація-інвойс № ЕХ/11/2019 від 17.01.2019, яка підтверджує преференційне європейське походження Хлібців пшеничних – Suchary pszenne MINI 120g (18) та кави натуральної розчинної – Kawa D OR 200 g (12); (а. с. 60-62 том 1); - декларація-інвойс № ЕХ/156/2019/К від 01.07.2019, яка підтверджувала європейське преференційне походження напою негазованого з додаванням регулятора кислотності, фруктових соків, ароматизаторів, підсолоджувачів, консервантів, В ПЕК-стіках – Lizak Lodowy Pini 40 ml X120SZN (а. с. 74-76 том 1).
Крім цього, достовірність заявленої країни походження підтверджується: - свідоцтвом про походження № НОМЕР_2 ,Cщо видане ретроспективно - Люблінською митно-податковою службою, щодо товарів, які експортувалися на підставі інвойсу № ЕХ/156/2019/К та в якому прямо зазначено, що країною походження відповідних товарів є Республіка Польща (а. с. 77-78 том 1); - свідоцтвом про походження № НОМЕР_3 / НОМЕР_4 , видане ретроспективно Люблінською митно-податковою службою від 19.08.2020, яким підтверджено походження аналогічних товарів (той самий вид товару, виробник) з ЄС та які ввозилися ФОП ОСОБА_1 на підставі іншого інвойсу - № ЕХ/446/2019/К, щодо якого немає заперечень чи зауважень про преференційне європейське походження товарів, як в уповноваженого органу Республіки Польща, так і митних органів України (а. с. 67-68 том 1).
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що товар ввезений позивачем на митну територію України походить з Європейського Союзу (Республіка Польща), а наведені вище документи підтверджують достовірність заявленої країни походження, отже, наявні правові підстави для застосування щодо вказаного товару тарифних преференцій. Крім цього, проаналізовані документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар, ціну, а отже у сукупності містять відомості, які не дають підстав для сумніву щодо застосування преференційних ставок ввізного мита у спірних правовідносинах.
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу на користь позивача, то суд апеляційної інстанції зазначає, що в апеляційній скарзі не наведено доводів стосовно того, що сума витрат в розмірі 3000 грн, яку суд першої інстанції стягнув за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, підлягає зменшенню або така є не співмірною, з огляду на предмет розглядуваного спору.
Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань  суб`єкта владних повноважень необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.
Апеляційна скарга Галицької митниці Держмитслужби не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін. 
Керуючись ст. ст. 310, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд –
постановив:
апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2021 року у справі № 380/6824/20 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	В. В. Ніколін 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 08.07.2021.