ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

28 вересня 2021 року                                                        м.Суми
Справа №586/384/21 
Номер провадження 22-ц/816/1326/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),
суддів -          Собини О. І. ,  Левченко Т. А. 

сторони:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - ОСОБА_2 , 
розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 
на рішення Середино-Будського районного суду Сумської області від 24 червня 2021 року, у складі судді Ситайла О.І., ухвалене у м. Середина-Буда, 

                                                     в с т а н о в и в :

14 травня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на своє утримання, як непрацездатної матері, яка потребує матеріальної допомоги. Свої вимоги мотивувала тим, що є пенсіонеркою, має проблеми зі здоров`ям, отримує пенсію у розмірі 1769 грн, якої не вистачає на проживання та лікування, перебуває у скрутному матеріальному становищі і потребує матеріальної допомоги, яку зобов`язаний і має можливість надавати її син, ОСОБА_2 , який офіційно працевлаштований та має бізнес, а тому має можливість надавати допомогу непрацездатній матері. Вказувала, що допомогу їй надають лише двоє інших дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а тому просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її утримання, як непрацездатної матері, яка потребує матеріальної допомоги, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, починаючи стягнення з дня подання позовної заяві і довічно.  
Рішенням Середино-Будського районного суду Сумської області від 24 червня 2021 року задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання, як непрацездатної матері, яка потребує матеріальної допомоги, в розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 14 травня 2021 року і довічно.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 908 грн судового збору.
Допущено негайне виконання рішення суду у розмірі місячної суми платежу.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення змінити в частині розміру аліментів, визначених до стягнення, та прийняти постанову, якою стягнути з нього на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/10 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 14 травня 2021 року і довічно. В іншій частині - рішення суду залишити без змін.  
При цьому зазначає, що розмір пенсії позивача - 1769 грн, відповідає прожитковому мінімуму для непрацездатних осіб, встановленому ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік».
Вказує, що суд першої інстанції не врахував, що участь повнолітніх дітей у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, є окремим обов`язком повнолітніх дітей, встановленим ст. 203 СК України, і не пов`язана з обов`язком повнолітніх дітей утримувати батьків, встановленим ст. 202 СК України. Для стягнення додаткових витрат на батьків з повнолітніх дочки, сина необхідно довести і підтвердити доказами наявність вже проведених витрат, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю, такі докази позивачем не надано.
Доводить, що стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері у визначеному судом розмірі буде порушувати його право на належний рівень свого забезпечення та права інших осіб, які перебувають на його утриманні: непрацездатної дружини, яка має інвалідність з дитинства 3-ї групи, встановлену безстроково, та двох малолітніх дочок. Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2021 року становить 2395 грн, що для двох дітей складає 4790 грн, а його середньомісячний заробіток за останні шість місяців становить в середньому 8484,47 грн. Вважає, що утримання позивачу він може надавати тільки при наявності у нього доходу, достатнього для забезпечення свого прожиткового мінімуму (2270 грн), своєї дружини та двох дітей (4790 грн), і непрацездатна мати не має переважного права на утримання поряд з його іншими утриманцями. Стягнення на користь позивача аліментів у розмірі 1/6 частки від його заробітку порушить принцип розумності та справедливості, поставить її у привілейоване становище у порівнянні з його іншими утриманцями. Крім того, судом не враховано право позивача на утримання від двох інших дітей.
Позивач не скористалася правом подання відзиву на апеляційну скаргу. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2021 року: 2270 грн х 100 = 227000 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. 
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає. 
Відповідно до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК  України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи,  порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є пенсіонеркою за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення Серії НОМЕР_1 від 03 червня 2015 року (а.с. 7).
За даними свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 , виданого Зноб-Новгородською селищною радою Середино-Будського району Сумської області від 11 травня 1987, ОСОБА_1 , є матір`ю відповідача, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8).
Також ОСОБА_1 має ще двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 9, 10).
Відповідно до виписок із медичної карти амбулаторного хворого, виданих КНП «Зноб-Новгородська АЗПСМ», та медичних довідок, виданих КНП «Середино-Будська ЦРЛ», ОСОБА_1 періодично проходить обстеження та лікування у зазначених лікувальних закладах та має проблеми зі здоров`ям (а.с. 12-17).
Згідно з довідкою про доходи № 5861408842821241 вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Шосткинському об`єднаному управлінні ПФУ в Сумській області і отримує пенсію за віком в розмірі 1769 грн щомісячно (а.с. 11).
За інформацією довідки Зноб-Новгородської селищної ради № /10-26/100 від 04 червня 2021 року ОСОБА_1 постійно оформлює субсидію та користується безкоштовним (пільговим) проїздом автомобільним транспортом на приміських автобусних маршрутах (а.с. 39).
Згідно з довідкою Виконавчого комітету Зноб-Новгородської селищної ради № 643 від 03 червня 2021 року відповідач ОСОБА_2 має такий склад сім`ї: дружина - ОСОБА_5 , дочки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 40).    
Дочки відповідача навчаються у Зноб-Новгородському опорному закладі ЗСО І-ІІ ступенів, оплата за харчування у шкільній їдальні здійснюється батьками (а.с. 44, 46). 
Дочка відповідача, ОСОБА_6 , має проблеми із зором, систематично проходить стаціонарне лікування в офтальмологічному відділенні Сумської обласної клінічної лікарні, періодичний огляд лікаря через 3 місяці, постійно носить окуляри та застосовуються лікарські засоби (а.с. 30-37, 41, 42, 43).
Дружина відповідача ОСОБА_5 є особою з інвалідністю 3-ї групи з дитинства, інвалідність встановлено безстроково (а.с. 47). 
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_1 у віці 63 роки є непрацездатною особою, отримує  пенсію у розмірі 1769 грн, за станом здоров`я потребує постійного лікування та матеріальної допомоги на своє утримання з боку повнолітнього сина ОСОБА_2 , який в силу ст. 202 СК України зобов`язаний та, являючись працездатним, маючи постійне місце роботи та достатній заробіток, може утримувати непрацездатну матір шляхом щомісячної сплати аліментів. Врахувавши такі істотні обставини, як перебування на утриманні відповідача двох малолітніх дітей та дружини з інвалідністю, можливість позивачки отримувати допомогу від двох інших дітей, визначив до стягнення аліменти на утримання непрацездатної матері у розмірі 1/6 частини його заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі позову та довічно.
Проте, з таким висновком місцевого суду повністю погодитись не можна. 
Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.
Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів непрацездатних членів сім`ї (ч.8 ст. 7 СК України).
Згідно з ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.
Потреба у матеріальній допомозі визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального стану батьків. До уваги береться отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо.
Статтею 205 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.
Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст.202 СК України ), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК України).
При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина.
Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч.1 ст. 204 СК України.
Згідно з ст. 7 Зaкoну України «Про Державний бюджет нa 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для непрацездатних осіб з 01 січня  2021 року - 1769 грн.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц дійшов висновку, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей з утримання своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька у матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей з утримання батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.
З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері відповідача, яка потребує матеріальної допомоги та вважає, що суд правильно визначився із способом їх стягнення, присудивши аліменти у частці від доходу сина.
Проте, визначаючи розмір аліментів у частці від заробітку відповідача, а саме: 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову та довічно, суд першої інстанції в повній мірі не дослідив матеріальний стан позивача та відповідача і не врахував потреби інших його утриманців, зокрема, малолітніх дітей, стан їх здоров`я. Так суд, не звернув увагу наявність у дочки відповідача ОСОБА_6 проблем із зором, у зв`язку з чим вона має потребу у проходженні періодичного медичного обстеження та стаціонарного лікування, систематичних оглядів у лікаря-офтальмолога, рекомендоване постійне носіння окулярів та застосування лікарських засобів, що потребує матеріальних витрат. 
Із наданої апеляційному суду довідки з місця роботи № ЗН000000001 від 01 липня 2021 року вбачається, що ОСОБА_2 працює на посаді сторожа в ДП «Середино-Будське лісове господарство», його середня заробітна плата за період з 01 липня 2020 року по 30 червня 2021 року складає близько восьми тисяч гривень (сума до виплати за 12 місяців - 93257,52 грн) (а.с. 71).
Суду не надано доказів про отримання відповідачем доходів з інших джерел доходу, у тому числі від заняття бізнесом, про що вказує позивач у позові. Крім того, в матеріалах справи відсутні дані про наявність у відповідача рухомого та нерухомого майна, грошових коштів на рахунках тощо. 
При цьому, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримує пенсію у розмірі, що забезпечує її прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, користується державними пільгами у вигляді субсидії та безкоштовного проїзду на приміських автобусних маршрутах.
Доказів про понесення витрат на лікування, які перевищують дохід позивача, що ставило б її у скрутне матеріальне становище суду не надано, а сам факт періодичного медичного обстеження не свідчить про витрати на лікування.  
Таким чином, беручи до уваги вищенаведені обставини, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів та враховуючи, що з 01 січня 2021 року розмір прожиткового для непрацездатних осіб встановлений у розмірі 1769 грн, а також можливість позивачки одержувати утримання від двох інших дітей та визнання відповідачем позову про стягнення аліментів на непрацездатну матір у розмірі 1/10 частини  всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, його офіційне працевлаштування та отримання середньомісячної заробітної плати в межах 8000 грн, наявність на утриманні відповідача двох малолітніх дітей, які потребують забезпечення належного рівня життя для гармонійного розвитку та навчання, оплату лікування, колегія суддів вважає, що визначений судом розмір аліментів є завищеним.
За таких обставин, у зв`язку з неповним з`ясуванням судом першої інстанції  обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права рішення суду в частині визначення розміру аліментів необхідно змінити на підставі п. п. 1, 4  ч. 1 ст. 376 ЦПК України та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання  в розмірі 1/10 частини з  всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня подачі позову - 14 травня 2021 року, та довічно.
На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, місцевий суд дійшов правильного висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 908 грн, а при задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за її подання підлягає компенсації відповідачу за рахунок держави у розмірі 1362 грн. 
Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374,  п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст.  381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд 

                                                п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Середино-Будського районного суду Сумської області від 24 червня 2021 року змінити в частині визначення розміру аліментів.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання, як непрацездатної матері, яка потребує матеріальної допомоги, в розмірі 1/10 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 14 травня 2021 року і довічно.
Компенсувати ОСОБА_2 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, 1362 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова  набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.  

Головуючий -                                                                                           О.Ю. Кононенко

Судді :                                                                                                       О.І. Собина

                                                                                                                Т.А. Левченко