УХВАЛА

17 вересня 2021 року 
м. Київ
справа № 280/6833/20
адміністративне провадження № К/9901/25391/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Калашнікової О.В.,
суддів: Губської  О.А.,  Жука А.В., 
перевіривши касаційну ОСОБА_1 
на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року
та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року
у справі №280/6833/20
за адміністративним позовом ОСОБА_1 
до Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 
про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення шкоди,-
ВСТАНОВИВ:
07 грудня 2020 року ОСОБА_1 подала до суду адміністративну позовну заяву, в якій остання просила:
- стягнути з Любимівської сільської ради та міського голови Вільнянської міської ради Мусієнко Наталії Олександрівни судові витрати у справі № 280/6833/20 в сумі 70400.00 грн. та моральну шкоду в розмірі 200000.00 грн.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 було відмовлено.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року в адміністративній справі №280/6833/20 - скасовано в частині відмови у стягненні моральної шкоди з міського голови Вільнянської міської ради Мусієнко Наталії Олександрівни. Направлено матеріали справи № 280/6833/20 до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 , поданого 07 грудня 2020 року в частині стягнення моральної шкоди з міського голови Вільнянської міської ради Мусієнко Наталії Олександрівни. В іншій частині ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року в адміністративній справі №280/6833/20   залишено без змін.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивачка подала касаційну скаргу до Верховного Суду.
Ухвалою Верхового Суду від 28 липня 2021 року визнано не поважними причини пропуску скаржником строку на касаційне оскарження ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року у справі №280/6833/20. Касаційну скаргу залишено без руху з підстав пропуску скаржником строку на касаційне оскарження.
13 серпня 2021 року від позивача надійшла заява про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Калашнікової О.В., Губської О.А.,   Жука А.В.
Ухвалою Верховного Суду від 06 вересня 2021 року визнано необґрунтованим заявлений відвід колегії суддів у зв`язку з чим, заяву передано на розгляд іншим суддям Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 09 вересня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Калашнікової О.В., Губської О.А., Жука А.В. у справі №280/6833/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення шкоди.
У заяві про відвід колегії суддів у справі №280/6833/20 скаржником додано докази на підтвердження доводі поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень.
За змістом частин першої, другої статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Частина третя статті 329 КАС України зазначає, що строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
За такого правового регулювання, обставин справи та доказів доданих скаржником на підтвердження зазначених обставин, Суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку на касаційне оскарження.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, з огляду на таке.
Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України   провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини 1 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Частиною 2 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пункті 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини 1 статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Згідно частини 3 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Аналіз норм статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України дає підстави для висновку, що частиною першою вказаної статті передбачено, що до касаційного суду можуть бути оскаржені саме рішення суду першої інстанції у справі, судовий розгляд в якій закінчено, після її апеляційного перегляду та постанови суду апеляційної інстанції, прийняті за наслідками розгляду апеляційної скарги на такі рішення.
Частина друга вказаної статті передбачає право на касаційне оскарження ухвал суду першої інстанції після їх перегляду судом апеляційної інстанції, а частина третя цієї статті визначає виключний перелік ухвал суду апеляційної інстанції, які можуть бути оскаржені до Верховного Суду.
Скаржник просить переглянути у касаційному порядку постанову суду апеляційної інстанції, якою згідно зі статті   320 Кодексу адміністративного судочинства України скасовано ухвалу суду першої інстанції в частині відмови у стягненні моральної шкоди, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
За таких обставин, колегія суддів вважає, що постанова суду апеляційної інстанції, якою скасовано ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, якою, до того ж, спір по суті не вирішувався, не може бути предметом касаційного оскарження.
Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалах Верховного Суду від 5 квітня 2021 року у справі №120/5487/20-а, від 28 грудня   2020 року у справі №640/19873/19,   від 9 червня 2020 року у справі №640/2719/20, від 21 липня 2020 року у справі №560/908/20, від 9 липня 2020 року у справі №640/3745/20. 
Щодо постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року в частині стягнення з Любимівської сільської ради та міського голови Вільнянської міської ради Мусієнко Наталії Олександрівни судових витрат у справі № 280/6833/20.
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Відповідно до частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Приймаючи ухвалу про відмову в ухваленні додаткового рішення, суд першої інстанції з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що судові витрати у сумі 70400,00 грн. є не обґрунтованими, а відповідно не можуть бути стягнуті на користь заявника за рахунок відповідача, а у вимозі про відшкодування моральної шкоди вже було відмовлено судом.
Суд касаційної інстанції погоджується з вказаними висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.
Відповідно до частини 1, 3 статті 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Зі змісту наведеної правової норми, додаткове рішення суду або ухвала про відмову в його прийнятті приймаються на підставі заяви учасника по справі.
Як встановлено судом апеляційної інстанції, після прийняття судом першої інстанції рішення по суті, а саме 07 грудня 2020 року, позивачем було подано адміністративну позовну заяву по відшкодуванню судових витрат по справі № 280/6833/20, а відповідачами було визначено Любимівську сільську раду та міського голову Вільнянської міської ради Мусієнко Наталію Олександрівну.
Натомість, відповідачем по даній справі є Любимівська сільська рада Вільнянського району Запорізької області.
Отже, з огляду на визначений позивачем процесуальний характер поданої заяви (а саме адміністративна позовна заява) та її суб`єктний склад, на переконання колегії суддів, у судів попередніх інстанцій були відстуні правові підстави для застосування приписів статті 252 КАС України та вирішення останньої, як заяви про ухвалення додаткового судового рішення в частині стягнення моральної шкоди до міського голови Вільнянської міської ради Мусієнко Н.О., тому як останнє не було предметом розгляду даної справи.
Суд касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що у зв`язку з непідтвердженням позивачем допустими, належними та достовірними доказами, в розумінні приписів статей 73-77 КАС України, понесення судових витрат у розмірі 70400.00 грн. та вирішення судовим рішенням питання щодо стягнення моральної шкоди з Любимівської сільської ради і, як наслідок, відсутності правових підстав для їх стягнення з відповідача, а і відповідно ухвалення додаткового рішення в цій частині.
Отже, суд констатує, що суд апеляційної інстанції, вірно застосував положення статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 3, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року у справі №280/6833/20.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року у справі №280/6833/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення шкоди.
Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді	О.В. Калашнікова О.А. Губська  А.В. Жук