УХВАЛА
Іменем України
 
15 вересня 2021 року
м. Київ
 
справа № 766/2784/18
провадження № 61-9890ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М., Червинської М. Є.,
 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 05 березня 2021 року 
та постанову Херсонського апеляційного суду від 18 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що він є основним наймачем квартири АДРЕСА_1 . У період з 05 серпня 1994 року по 09 квітня 1998 року перебував із ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, за час якого 
у них народився син - ОСОБА_3 . Оскільки з 2014 року по теперішній час відповідачі у квартирі зареєстровані, проживають, витрати з утримання майна не несуть, просив визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою за вказаною вище адресою. 
 
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 05 березня 
2021 року, залишеним без змін постановою Херсонського апеляційного суду 
від 18 травня 2021 року, в задоволенні позову відмовлено.
 
14 червня 2021 року ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , надіслала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 05 березня 2021 року 
та постанову Херсонського апеляційного суду від 18 травня 2021 року.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції оскаржувані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями 
від 16 червня 2021 року для розгляду справи визначено суддю-доповідача Бурлакова С. Ю.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Бурлакова С. Ю. від 23 червня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків 
до 23 липня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали, а саме - для надання нової редакції касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи із зазначенням підстав, передбачених статтею 389 ЦПК України, на яких подається касаційна скарга.
 
У встановлений суддею строк  ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, а саме - нову редакцію касаційної скарги, у якій, як на підставу для відкриття касаційного провадження послався на пункти 1, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Бурлакова С. Ю. від 02 серпня 2021 року продовжено 
ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, встановлений ухвалою Верховного Суду від 23 червня 2021 року, до 16 серпня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали.
 
У встановлений суддею строк ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , надіслала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду матеріали 
на усунення недоліків, а саме - нову редакцію касаційної скарги.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, з огляду на таке.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
З касаційної скарги убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.
 
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
 
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є наймачем квартири АДРЕСА_1 . Він зареєстрований та проживає 
у вказаній квартирі разом із малолітньою донькою - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 
Вказана квартира належить до державного житлового фонду.
 
У вказаній квартирі зареєстровані також ОСОБА_2 , колишня дружина позивача та їх син - ОСОБА_3 .
 
Також судом встановлено, що рішенням Комсомольського районного суду 
м. Херсона від 25 лютого 2016 року, що набрало чинності 11 квітня 2016 року, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 вселено у квартиру та зобов`язано ОСОБА_1 надати ключі від квартири і не чинити перешкод у користуванні нею.
 
Оскільки порядок користування квартирою з ОСОБА_3 погодити 
у добровільному порядку не вдалося, відповідачі у серпні 2016 року звернулися до суду з позовом про визначення порядку користування житловим приміщенням.
 
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19 серпня 
2016 року відкрито провадження у справі № 766/6696/16-ц за заявою 
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення порядку користування житловим приміщенням, а ухвалою цього ж суду від 24 жовтня 2018 року, яка є чинною, провадження у цій справі зупинено до розгляду цивільної справи № 766/2784/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
 
Відповідно до положень статті 47 Конституції України кожен має право 
на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.
 
За приписами частини четвертої статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
 
Згідно зі статтею 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом 
з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, 
що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, 
що випливають із зазначеного договору.
 
До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
 
Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.
 
Статтею 71 ЖК України, яка регулює питання збереження жилого приміщення 
за тимчасово відсутніми громадянами, передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
 
Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, 
а в разі спору - судом.
 
Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться 
в судовому порядку (стаття 72 ЖК України).
 
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» 
від 12 квітня 1985 року №2 з послідуючими змінами, у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування 
у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
 
Наявність рішення суду про право громадянина користуватися жилим приміщенням не є перешкодою для розгляду і задоволення позову про визнання його таким, що втратив це право з мотивів, що після набрання рішенням законної сили або після його виконання він був відсутнім понад шість місяців, 
у тому числі і в тих випадках, коли строк для виконання рішення не скінчився (пункт 10 постанови).
 
Враховуючи наведене, суди попередніх інстанцій, на підставі належним чином оцінених доказів, встановили, що між учасниками справи існують спірні відносини з приводу користування квартирою, у зв`язку з чим ОСОБА_2 , ОСОБА_3 позбавлені можливості проживати за місцем реєстрації, однак останні не втрачали інтерес до вказаного житла, що підтверджується судовим рішенням про їх вселення, а також зверненням до суду із позовом про визначення порядку користування житловим приміщенням в межах шестимісячного строку після набрання законної сили рішенням суду про 
їх вселення у квартиру, а тому дійшли обґрунтованого висновку про відмову 
в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.
 
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє 
у відкритті касаційного провадження у справі у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
 
Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень свідчить, 
що правильне застосовування судами норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.
 
Ураховуючи наведене, судові рішення ухваленоз дотриманням норм матеріального та процесуального права. Правильне застосування норм права 
є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування 
чи тлумачення.
 
Керуючись статтею 390, частинами першою, четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 05 березня 2021 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 18 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 
до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити  ОСОБА_1 .
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                            С. Ю. Бурлаков
 
                                                                                                                       В. М. Коротун
 
                                                                                                                      М. Є. Червинська