КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
    03680 м. Київ , вул. Солом`янська, 2-а 

Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/8722/2021                                         
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ
 
            05 серпня 2021 року                                                                 м. Київ
                                                                                                               Справа № 367/6509/20
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   
головуючого   судді-доповідача                            Ящук Т.І., 
суддів                                                                        Махлай Л.Д., Немировської О.В.,  
за участю секретаря  судового засідання              Кравченко Н.О.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1  на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 07 жовтня 2020 року, постановлену у складі судді Саранюк Л.П., 
у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа - виконавчий комітет Бучанської міської ради про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки і призначення опікуна, 
 
встановив:
 
У жовтні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки і призначення опікуна.
Одночасно в заяві заявник просила витребувати оригінали медичних документів з метою подальшого призначення судово-психіатричної експертизи, а саме: історії хвороби, медичні картки амбулаторного хворого, виписки, довідки, висновки, що стосуються ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,  у таких медичних установах та закладах: Комунального некомерційного підприємства «Бучанський консультативно-діагностичний центр» Бучанської міської ради,  Комунального закладу Ірпінської міської ради Київської області «Ірпінська центральна міська лікарня»; Комунального некомерційного підприємства «Бучанський центр первинної медико-санітарної допомоги» Бучанської міської ради.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 07 жовтня 2020 року клопотання задоволено.
Витребувано оригінали медичних документів, а саме:  історії хвороби, медичні картки амбулаторного хворого, виписки, довідки, заключення, висновки, що стосуються ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,  у таких медичних установах та закладах:
- Комунального некомерційного підприємства «Бучанський консультативно-діагностичний центр» Бучанської міської ради (08292, м. Буча, вул. Польова, 21/10);
- Комунального закладу Ірпінської міської ради Київської області «Ірпінська центральна міська лікарня» (08292, м. Буча, вул. Польова, 19);
- Комунального некомерційного підприємства «Бучанський центр первинної медико-санітарної допомоги» Бучанської міської ради (08292, м. Буча, бульвар Б.Хмельницького, 2).
 
Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в який просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. 
Вказує, що ОСОБА_2 навмисно ввела суд в оману та не залучила до участі у справі ОСОБА_1 , який є рідним сином ОСОБА_3 , проживає разом з нею та постійно піклується про неї.
Зазначає, що 12 грудня 2006 року ОСОБА_3 склала заповіт про те, що на випадок її смерті все майно, що їй належить, має перейти ОСОБА_2 . На початку 2017 року ОСОБА_2 забрала у своєї бабці всі документи, які посвідчують право власності на майно, в тому числі і паспорт громадянина України. На неодноразові прохання ОСОБА_3 повернути документи ОСОБА_2 не реагувала. 12 липня 2017 року ОСОБА_3 уповноважила свого сина ОСОБА_1 представляти її інтереси з питань, пов`язаних із захистом її прав та законних інтересів, як власника належного їй на праві власності майна. В подальшому документи, які посвідчують право власності на майно, в тому числі і паспорт громадянина України були відновлені ОСОБА_1 . Не маючи довіри до своєї внучки ОСОБА_2 , 01.09.2018 року ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_1 будинок та земельні ділянки. 
Дізнавшись про те, що ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_1 своє майно, ОСОБА_2 27 вересня 2018 року звернулась з позовом до Ірпінського міського суду Київської області до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання договорів дарування недійсними і 04.01.2019 року судом винесено ухвалу про відкриття провадження у справі. Звертає увагу суду на те, що постановою Київського апеляційного суду від 10 вересня 2020 року задоволено клопотання ОСОБА_2 про витребування оригіналів медичних документів з медичних закладів у цивільній справі № 367/6751/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання договорів дарування недійсними.
Стверджує, що ОСОБА_3 при вчиненні договорів дарування  на користь сина ОСОБА_1 усвідомлювала значення своїх дій та керувала ними, а також активно використовувала свої права для того, щоб покласти край свавіллю, яке розпочала її внучка ОСОБА_2 , тому відсутні підстави для задоволення заяви про визнання ОСОБА_3 недієздатною.
 
В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 підтримали доводи апеляційної скарги, просили ухвалу суду скасувати.
Представник заявника ОСОБА_5 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив ухвалу суду залишити без змін.  
Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного. 
Задовольняючи заяву про витребування доказів ухвалою суду від 07 жовтня 2020 року, суд першої інстанції виходив з того, що заявник достатньо чітко виклала обставини, для підтвердження яких їй потрібно отримати докази, а тому клопотання підлягає задоволенню.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає нормам процесуального права та матеріалам справи. 
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулась до суду в порядку окремого провадження із заявою, в якій просить визнати недієздатною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначити її опікуном ОСОБА_2 . 
В заяві ОСОБА_2 посилається те, що вона є онукою ОСОБА_3 , яка протягом останніх декількох років має хронічний, стійкий розлад, внаслідок чого не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Вказані обставини обґрунтовує викликами медичної допомоги, дільничних лікарів, перебуванням ОСОБА_3 у лікарні, стаціонарним лікуванням після забоїв, які виникли в результаті збиття її автомобілем та показами свідків. 
Посилаючись на викладене, заявник просить витребувати медичну документацію для проведення у справі судово-психіатричної експертизи, на вирішення якої просить поставити питання: 1) чи страждає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на будь-яке психічне захворювання? 2) чи є захворювання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хронічним та стійким? 3) чи дозволяє психічне захворювання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлювати значення своїх дій та (або) керуватися ними?
 
Згідно із ч.3, 4 статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом із додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.
Відповідно до ч.1 ст. 298 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.
Згідно п.2 ч.1 ст.105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.
Відповідно до ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Згідно з ч. ч. 1, 3, 5 ст. 104 ЦПК України, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи. Ухвала про призначення експертизи направляється особам, яким доручено проведення експертизи, та учасникам справи. Об`єкти та матеріали, що підлягають дослідженню, направляються особі, якій доручено проведення експертизи (провідному експерту або експертній установі).
Матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Суд може також заслухати призначених судом експертів з цього питання. Копії матеріалів, що надаються експерту, можуть залишатися у матеріалах справи. При визначенні матеріалів, що надаються експерту чи експертній установі, суд у необхідних випадках вирішує питання про витребування відповідних матеріалів за правилами, передбаченими цим Кодексом для витребування доказів (ч.1, 3 ст. 107 ЦПК України).
Частина 1 статті 107 ЦПК України регламентує порядок подання експерту матеріалів для проведення експертизи, оскільки офіційний початок проведення експертизи неможливий без отримання відповідних матеріалів.
Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Частиною першою ст. 84 ЦПК України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
Згідно положень ч. ч.1, 2, 3 ст.116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. 
Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.
Встановлено, що ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про визнання недієздатною ОСОБА_3 , яка є її бабусею, у зв`язку чим заявила клопотання про призначення по справі судово-психіатричної експертизи, для проведення якої просила витребувати відповідну медичну документацію. 
Отже, враховуючи наявність клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи на предмет встановлення наявності у ОСОБА_3 психічного захворювання, медична документація, а саме: історії хвороби, медичні картки амбулаторного хворого, виписки, довідки,  висновки, що стосуються стану здоров`я ОСОБА_3 , є необхідними для надання експертам, оскільки проведення експертизи неможливе без отримання відповідних матеріалів.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що заявником обґрунтовано необхідність витребування медичної документації, оскільки такі докази необхідні для проведення судової-психіатричної експертизи, призначення якої у даній категорії справ є обов`язковим відповідно до ст. 298,  п.2  ч.1 ст.105 ЦПК України, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для витребування таких документів.  
 
Доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає безпідставними, оскільки висновків суду в оскаржуваній ухвалі вони не спростовують та не свідчать  про порушення судом норм  процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали суду. 
Крім того, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції скаржником та його представником також не наведено підстав, з яких можливо  було б  вважати, що судом першої інстанції при розгляді заяви про витребування доказів порушено норми процесуального права.
Клопотання ОСОБА_1 про залучення його до участі в справі в якості заінтересованої особи судом апеляційної інстанції  розглянуто бути не може, оскільки на цій стадії судового розгляду питання щодо залучення заінтересованої особи  не є компетенцією суду апеляційної інстанції, адже справа перебуває на розгляді  в суді першої інстанції, рішення у справі на даний час не прийнято, а тому клопотання скаржника про залучення його до участі в справі в якості заінтересованої особи має вирішуватись саме судом першої інстанції. 
Клопотання представника заявника ОСОБА_5 про закриття апеляційного провадження з тих підстав, що ОСОБА_1 не є учасником справи та оскаржуваною ухвалою не вирішувалось питання про його права та обов`язки, колегія суддів відхиляє, оскільки в матеріалах справи наявна обґрунтована заява ОСОБА_1 про залучення його до участі в справі в якості заінтересованої особи, яка повинна бути вирішена судом першої інстанції.   
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки витребування оригіналів медичних документів необхідно для проведення судової-психіатричної експертизи, призначення якої в даному випадку є обов`язком суду відповідно до ст. 298, п.2 ч.1 ст.105 ЦПК України.
Отже, доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають, а тому підстав для скасування ухвали не вбачається. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що  ухвала  Ірпінського міського суду Київської області від 07 жовтня 2020 року є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстав для її скасування немає,  тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.  
Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374-379, 381-383 ЦПК України, суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.    
Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 07 жовтня 2020 року - залишити без змін.      
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття  та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 
Повний текст постанови складено 12 серпня 2021 року. 

Суддя  - доповідач:                                                                     Ящук Т.І. 
 
Судді:                                                                                           Махлай Л.Д.
                                                                                                         
                                                                                                       Немировська О.В.